Se spune că viața unui om e suma acțiunilor sale.
Dar câteodată acțiunile lui sunt rezultatul speranțelor, viselor și dorințelor...
celor dinaintea lui.
În sensul ăsta, viața mea a-nceput înainte să mă nasc...
în după-amiaza lui iunie 1924.
Ei bine, n-am crezut niciodată c-am să-mi văd fiul rătăcind după o fată...
ca un poet laș.
- Ți-ai pierdut cumpătul, nu e așa, tată? - La fel și tu.
Crezi că oamenii ăia importanți de pe Main Line...
ar fi venit la nunta ei dacă s-ar fi măritat cu tine?
O învinovățești pe fată că l-a ales pe William Lawrence III...
de pe Rittenhouse Square...
în locul lui Michael Flanagan din sudul Philadelphiei?
Acum, urează-i toată fericirea și pleacă de-aici.
Fă ce-ar face orice irlandez cu bun simț: îmbată-te.
Toată fericirea, Kate.
Poftiți, domnule Lawrence.
Totul a fost aranjat, așa cum a dat instrucțiuni mama dumneavoastră.
Trenul pentru New York pleacă mâine dimineață la 9:00.
O mașină vă va aștepta la gară.
Și nu uitați, Mauritania ridică ancora la amiază.
Dacă mai putem face ceva pentru dumneavoastră, să ne spuneți.
- Mulțumesc. - Noapte bună.
- Nu e minunată, Bill? - Da, nu e așa?
Credeam că n-o să mai scăpăm de la recepție.
Nu știu de ce-a trebuit să venim la hotel când casa e la 5 minute.
Păi, mama ta vroia să fim singuri în noaptea nunții.
A fost foarte amabil din partea ei.
Da, mama se gândește la tot, nu e așa?
Realizezi că azi m-ai sărutat doar o dată?
Îmi pare rău.
Îmi dau seama că un mire trebuie să fie agitat...
Dar cred că exagerezi.
Poate.
Cioc.
Trenul pleacă dimineața devreme.
Ești frumoasă. Foarte frumoasă.
Bill, vreau atât de mult să te fac fericit.
Ți-am făcut o nedreptate îngrozitoare, Kate.
Nu te pot face fericită.
Mama a vrut căsătoria asta.
Ca să-i dau un nepot.
La fel cum mama ta vroia să fii o Lawrence.
Dar nu te pot iubi, Kate.
Nu pot iubi pe nimeni.
Bill, dragule.
Nu mă compătimi!
Bill!
Oh, Doamne!
Logan!
Un moment.
Am ajuns.
- Kate? - Cine e?
- Dispari. - Stai puțin, băiete.
N-am stat jumătate de noapte ca să te-ascult...
Hai, dispari.
Katie, ce...?
Oh, Mike.
Trebuia să-ți vorbesc.
Ești singurul pe care...
- Ce s-a putut întâmpla cu ea? - Nu te enerva, Mary.
Cineva trebuie s-o fii văzut. N-ar fii putut dispărea așa.
Kate.
Kate, unde-ai fost?
Îți dai seama că e aproape 4:00 dimineața?
N-am dormit toată noaptea încercând să te găsim.
- Ne-ai speriat de moarte... - Încetează. Nu-nțelegi...?
Ce s-a-ntâmplat, Kate?
Doar am venit acasă, atâta tot.
Atunci n-ai auzit despre Bill?
A sunat poliția. Acum câteva ore.
Conducea pe Lancaster Pike.
A fost un accident.
Cred că mergea îngrozitor de tare.
A murit instantaneu.
Kate, dragă.
- Nu e chipeșe? - Ai un băiat frumos și sănătos.
Măcar avem un băiat în familie.
Doamna Lawrence.
Pot să vorbesc singură cu Katherine?
E-n regulă.
Frumos băiat.
Anthony Judson Lawrence.
Nu, Kate.
N-am stat degeaba în ultimele luni.
N-am putut lăsa că ceea ce i s-a întâmplat fiului meu să rămână necercetat.
Acesta nu e nepotul meu.
Nu, prefer să nu fac nici un necaz.
N-o să-mi faceți nici un necaz, doamna Lawrence.
Pentru că dac-o faceți, tot orașul va știi...
Ce s-a-ntâmplat cu Bill în camera aceea de hotel.
Ești foarte clară, nu e așa?
Bine.
Avocații mei sunt gata să-ți plătească orice dorință de bun simț
Cu condiția că renunți la numele de Lawrence.
Nu. Atunci n-o să primești nici un penny de la mine.
Nici eu, nici fiul meu nu te vom solicita nici pe tine, nici banii tăi.
Dar vom păstra numele de Lawrence.
Am plătit pentru asta.
Vroiai să mă vezi, Mike?
Nu vroiam să te deranjez, dar am fugit la bunica ta la Mass.
Da, mi-a spus. Mersi c-ai sunat.
Am stat deoparte doar pentru că credeam că n-ar fi trebuit să stau pe-aici.
Apreciez asta, Mike...
Dar cred că cel mai bine e să nu mai vii aici.
Katie, vreau să mă-nsor cu tine. Te iubesc. Te-am iubit întotdeauna.
Îmi mare rău, nu mă pot căsători cu tine.
- Păi, de ce nu? - Din cauza lui.
Ți-e frică de ce-o să spună lumea?
Nu trebuie să rămânem aici. La naiba cu ei.
Putem merge într-un alt oraș.
Nu, Philadelphia e casa noastră.
Acum cum o să te descurci?
Am aranjat deja să fac o muncă de secretariat...
La Junior League.
Desigur, nu e foarte bine plătită, dar nu-mi pot lua orice slujbă...
Trebuie să păstrez un fel de poziție socială de dragul lui.
Poziție socială? N-ai învățat nimic?
Ai să distrugi viețile a 3 oameni de dragul poziției sociale?
Mike, nu-nțelegi.
Acum 50 de ani, bunicul a venit în țara asta ca un servitor.
Timp de 3 generații, ne-am luptat ca să fim acceptați.
- N-am să arunc ăsta la gunoi. - Păi, și eu am venit cu nimic.
Dar o duc mai bine decât a dus-o vreodată bunicul.
Și într-o zi voi fi bogat. Vă pot oferi tot ce vreți.
Poți deveni milionar, dar lui nu-i poți deschide ușile.
- Da? - Nu în Philadelphia.
Că Anthony Judson Lawrence, va putea să-ntâlnească oamenii potriviți.
Să facă contactele potrivite.
Într-o zi, își va ocupa locul în orașul ăsta care-i aparține.
Bine.
Bine, încearcă și scoate un Lawrence din el dacă poți...
Dar nu-mi cer să stau departe de el, pentru că-i fiul meu...
Și-am să stau pe-aici, cu ochii pe el.
Nu-mi pasă dacă tu-i spui Anthony Judson Lawrence.
Hei, Carson, hai să descărcăm asta.
Bine, bine.
Herbie, mut-o mai jos cu 3 metri.
- Tony. - Bună dimineața, domnule Flanagan.
- Cum merge? - Bine, domnule.
Hai aici.
- Ai avut timp să te uiți pe astea? - Da, domnule.
Data finalizării e pe 1 septembrie.
Pentru excavare și fundația.
- Crezi că băieții pot s-o facă? - Păi...
S-ar putea, dar trebuie să mă mai gândesc puțin.
E-un bonus pentru fiecare zi în minus.
- Nu glumiți? S-a făcut.. - Da.
Trebuie să mă-ntorc. Ed va face rapoarte despre progresele tale în fiecare zi.
Hei, cum e mama?
Oh, e bine. Muncește prea mult, că de obicei.
Acum în ce comitet mai e?
Are două sau trei servicii. Nu le-am putut niciodată ține șirul.
- E-o femeie pe cinste, mama ta. - Da.
Salut-o din partea mea, bine? Dacă nu uiți.
- Bine. - Ne vedem.
Hei, Carson, ce mai aștepți?
- Iau și eu un foc. - Să ne mișcăm, nu?
Bine, bine.
Unde-a dat Flanagan de castorul ăsta zelos?
Una din minunile lui de-o vară?
- Bine, Carson, care e problema ta? - N-am nici o problemă.
Eu n-am mers la colegiu.
Care e a ta?
Problema mea e să scoți camionul ăsta de-aici, ca să poată veni altul.
De ce n-ai spus așa de la-nceput?
Cum vrei să rezolvăm asta? Amiabil sau nu?
- Care-i treaba? Ai întârziat la ceai? - Bine, neplăcut.
Cât de mare a fost camionul, fetițo, nu l-ai văzut în față?
Trage-ți matahala de pe bara mea de protecție și lasă-mă să plec de-aici.
Nu mă mișc până nu verific daunele.
- Daunele? Sunt daunele mele. - Ai grijă cum vorbești.
- Eu aveam prioritate! - Tu?
Ce, nu distingi culorile? N-ai văzut lumina roșie?
- Culoarea era verde! - Verde?
- Doamne! - Bine, bine, bine.
Cum s-a-ntâmplat?
Proasta aia a trecut pe culoarea roșie.
Nu mă face proastă. Spune-i prietenului tău să aibă grijă cum vorbește.
Stai așa. Nu primesc ordine de la tine.
- Camionul mergea, eu eram la volan. - Atunci dă-i drumul.
Nu plec până nu văd ce stricăciuni sunt.
Bine...
Îmi pare rău, Carson. Al, du-l în baracă.
Hanley!
Hanley, ajută-mă să scot camionul ăsta de-aici.
- Chiar n-a fost vina mea. - Am să te cred pe cuvânt.
Dacă-ți pornești motorul, poate că descurc harababura asta.
Hei, uite, facem tot ce putem.
Dă-napoi și-apoi balansează-te.
- Cum? - Nu contează, da înapoi ușor.
Dragă, te rog, n-o forța. Acum taci, sau o să rămâi blocată.
Mă faci nervoasă.
Doamnă, de ce nu vii aici și sări pe bară de protecție.
Vin eu la tine și te iau la-ntrebări.
Am înghețată în mașină și vreau s-ajung acasă înainte să se topească.
Acum ești mulțumită?
Se pare c-ai rezolvat-o și-n față și-n spate.
În unele zile n-ar trebui să te scoli din pat, așa e?
Așa e.
Îmi pare rău că te-ai tăiat. Sper să n-ai probleme.
Păi...
Păi, îmi pare bine că ne-am întâlnit, chiar și așa puțin.
Da.
- Știu, n-o forțez... - Nu accelera.
Accelerez. Pornesc.
Tony, încerc să te-nțeleg, chiar o fac...
Dar dacă te-a văzut cineva cum te-ai bătut?
Se pare că te gândești la toți cei din Philadelphia...
N-au ceva mai bun de făcut decât să mă urmărească.
Să nu crezi că n-o fac. Întoarce-te.
Te puteam înțelege dacă aveai 15 ani, dar ești destul de mare ca să știi...
Că trebuie să te gândești la consecințe pentru orice faci.
Să mă gândesc la consecințele unui croșeu de stânga?
Nu e nimic de râs.
Asta-ncercam să-ți spun.
- Aici mi-e haina? - Da.
Să știi ca-ntr-un fel, sper să-ți pierzi slujba asta.
Aia nu sunt genul de oameni cu care să te asociezi.
Mamă, avem discuția asta încă de când m-am dus la facultate.
Unde-aș mai putea câștiga atâția bani?
Știu că domnul Flanagan e foarte generos, dar mă-ntreb dacă...
- La ce oră te ia Chet? - Pe la vreo 8:30. Vrei să vii și tu?
Tony, ascultă-mă. Nu e unchiul lui Chet foarte apropiat de familia Rankin?
Da, cred că se-ntâlnește cu menajera de la etaj.
Vrei să fii serios?
Domnul Rankin e la conducerea a câtorva mari corporații.
- De ce nu-i ceri lui Chet să te prezinte... - Mamă.
Încerc să te-nțeleg, dar Chet mi-e prieten.
- Nu e o relație. - Cu ce-ai greși dacă i-ai cere un favor?
Cu nimic, dar nu genul ăla de favor.
Iartă-mă.
Nu trebuie să zbieri așa.
- Bună seara. - Bună seara.
- Tony e-aici? - Da.
Hei, bună.
Cum e campionul?
Bine. Ați rezolvat tot?
Oh, sigur. Toate î afară de capul lui Carson.
Am putea să-i punem capul pe-o tavă de argint pentru asta.
Pari mândru de asta.
Păi, trebuie să fiu. Eu am instruit băiatul, nu e așa?
Ar trebui să fii bucuroasă. Prima dată când l-am văzut pe teren...
Atenția ta pentru tineri e de lăudat.
Dar eu n-am de gând să cresc noul campion mondial.
Un bărbat ar trebui să fie-n stare să se poată apăra, doamnă Lawrence.
Lumea în care trăim e crudă și fățarnică.
Da, sunt conștientă de asta.
- Scuzați-mă, trebuie să plec. - Tony, stai.
Deci, ce te-ai aprins așa? Mergi la bar sau pe-undeva?
Merge la dans la Cricket Club.
Amun prieten care de obicei trebuie dus acasă.
În ochi ți se citește o discuție liniștită.
Tony, să nu-ndrăznești...
Dacă mă-ntreabă cineva, le spun c-am fugit pe-un fluturaș de badminton.
Când ajungi acolo, sper să-ți amintești...
Da, mama. Am să fiu politicos cu toată femeile în vârstă.
Și-am să dansez cu toate timidele, și-o să-mi fac multe relații.
- Noapte bună. - Ei bine, să ai o petrecere...
Frumoasă.
Ai încă, nu e așa, Kate?
Un burbon dublu și-un Scotch dublu.
- Dă-mi un Scotch simplu, bine? - Da, domnule.
- Unchiule Morton. - Ei bine, Chester.
Înțeleg că ai treabă în același vechi loc.
Doar niște ghimbir.
- Bună seara, Tony. - Bună seara, domnule.
Cel puțin ai venit. Cred c-ar trebui să-ți mulțumim pentru asta.
Unchiule Morton, n-aș rata un dans la club pentru nimic în lume.
- Unchiul Shippen a-ntrebat de tine. - Chiar? Doctorul Ship e-aici?
Reuniunea asta nu e un pic cam frenetică pentru el?
- Vroiai să fii nostim, Chester? - Îmi pare rău. Mi-am pierdut capul.
- E-acolo. - Bine, sunt pe-aici.
Mai bine vii acum, înainte să te ara.
Un fraier așa de adorabil și de generos.
Nu l-ai întâlnit pe celebrul genetician, doctore Ship?
Mi-e stra-unchi.
E-un foarte mare expert al eredității față de mediul înconjurător.
Ține-le în gheață. Hai.
Încearcă încă să afle dacă porcușorii de guineea s-au născut așa...
Sau au trebuit să se adapteze.
- Doctore Ship, ce mai faceți? - Chester, arăți bine.
Viață curată și gândire sinceră, domnule. El e colegul meu, Tony Lawrence.
- Încântat de cunoștință, domnule. - Cum ești, tinere?
Lawrence?
Anthony Judson Lawrence?
- Da, domnule. - Păi, Morton nu mi-a spus.
Eram prieten bun cu bunica ta din partea tatei, doamna DeWitt Lawrence.
Dar nu cred că-ți amintești de ea.
Nu, domnule. A murit în Europa când aveam 7 ani.
Am dedus că ea și mama nu se înțelegeau prea bine.
Câteodată familiile au aceste mici disensiuni.
Cum de sunteți împreună, băieți?
Interese reciproce. Tony e un student de notă A, activ în problemele campusului.
- Un gentleman. - Înțeleg.
Caracterele opuse se atrag.
Ei bine, sper c-o să ne mai întâlnim, Anthony.
- Îți petreci vara în Philadelphia? - Da, domnule. Am o slujbă.
Ar trebui să te gândești și tu la asta, Chet.
Domnule, mi-e destul de greu să fur...
Din proprii bani de la unchiul Morton.
Când și dacă cei găsi potrivit să-ți gestionezi norocul, Chester...
o să fiu bucuros să renunț la tutelă. - Nu fii așa de dur cu tânărul.
Mergeți și distrați-vă, băieți. Și, Chet, încearcă să nu ne dezonorezi.
Domnule, m-ați rănit.
- Îmi pare bine că v-am cunoscut, domnule. - Mersi.
O să-ncerc să te informez.
Nu mi-am dat seama că ești atât de interesat.
Am fost un executor al dorinței doamnei Lawrence, așa că-i firesc...
De fapt, decanul a vorbit foarte frumos de băiatul ăsta Lawrence.
Chiar? Ei bine, o să vedem cum evoluează.
Aici e interesantă genetica.
Cea mai interesată.
Ca și cum ai traversa Sahara pe-o zi uscată.
Te-ntorci la oază.
Ei, Carter Henry, ce mai faci?
- Când te-ai întors în oraș? - De câteva săptămâni.
- Bună, credeam c-o să mă suni. - Păi, dragă, numerele mă zăpăcesc.
El e Lawrence, Joan Dickinson și vărul meu, Carter Henry.
- Bună. - Fii foarte drăguț cu Carter...
Pentru că are 20 de milioane de lire, sau 18, mai mult sau mai puțin.
- Tu ești. - Cine?
Cel cu N-o lăsa, calc-o".
- Așa e. - Scuză-mă?
Crezi că doamna aia a ajuns acasă înainte să i se topească înghețata?
Despre ce vorbiți?
Carter, dragule, îmi pare rău, îi datorez acestui domn o mare favoare.
Rana pe care-o are mi se datorează.
Păi, în cazul ăsta, pot s-o primesc? Adică, putem dansa?
- Nu te deranjează, nu e așa, Carter? - Nu.
Ei, nu te uita la mine.
Cine e ăla?
M-ai prins. Credeam mereu că e timid.
Ba înțeleg.
Dacă studiezi să devii avocat, de ce slujbă aceea?
Îți întărești mușchii pentru terenul de fotbal?
Trebuie să fie un motiv.
- Păi, dă-mi o idee. - Bine.
Începe cu K.
- Kick the Can. - Nu.
Bani gheață.
Am nevoie de bani.
Vroiam să spun ceva inteligent, dar e un răspuns sincer, nu e așa?
Am o mare măcinare.
Mai am un an la Princeton și 3 la facultatea de drept.
Și-apoi vremea să-ncep să practic.
- Măcar ai undeva unde să te duci. - Tu n-ai?
Glumești? N-am nici un talent. Nimic.
Am fost educată cu grijă ca să fiu o idioată.
Și-am fost o studentă foarte bună.
Desigur, aproape toate fetele pe care le știu sunt acum măritate.
Cu tineri foarte arătoși.
Tineri precauți, foarte calculați.
Doar că nu m-au interesat prea mult tipii cu care s-au măritat.
Adică doar cineva din rândul burlacilor?
Cu gulere convenționale și familii convenționale.
Oh, nu știu. Mi se pare că trebuie să fie mai mult.
Dar presupun că nu există.
Oricum, nu acolo unde n-am pace să-l găsesc.
Nu știu de ce continui așa. Carter merită mai mult.
Carter. E tipul cu 20, plus minus 2?
Sunteți...?
Nu, nu, nu suntem logodiți.
- Încă nu mi-a cerut-o. - Aștepți s-o facă?
Păi, cred c-o va face.
Te scoate din circulație, nu e așa?
Am să-i spun nu.
Dacă Carter poate avea timpul lui, de ce să n-am și eu?
În plus, o să lipsească aproape toată vara.
Își reorganizează una din mine.
Frumos. Am să fiu în oraș.
Atunci poate c-o să ne-ntâlnim ocazional.
Aș evita cu greu asta.
Aș putea să te sun cândva?
Dacă-ți face plăcere. Mi-ar face. Asta dacă-ți plac hamburger-ii.
Sunt o fată chili.
Păi, e-n regulă. N-avem probleme.
Păi, atunci am putea ieși.
Apropo, aș vrea să-l întâlnești cândva pe tata.
E avocat.
Dickinson? Adică, Gil... Dickinson și Dawes?
Doamne, Dumnezeule, îți vine să crezi...?
Oamenii vor crede că mă-ntâlnesc cu tine ca să am succes cu tatăl tău.
El nu e așa de accesibil.
Un hamburger, o chili, vin.
Ce sfat vroiai să-ți dau? Cum să-i spui pa?
Aici e problema. Nu vreau asta.
Dacă ne iubim, de ce-o facem?
Pentru că Tony are mai multă minte decât ai tu.
Nu-ți poate oferi nimic și n-o să-ți ceară să-l aștepți.
Așa că va ieși cu noblețe din viața ta...
și va munci ca un prost, încercând să te uite.
Chet, nu-nțelegi? Pot lucra cu Tony.
Pot fi parte din viața sa. Îl pot ajuta.
Știu că la-nceput n-o să fie ușor...
dar nu vreau să pierd anii ăia. Ar putea fi ani minunați.
Da, într-adevăr.
Philadelphia are o tehnică specială pentru situații ca asta.
Mă pot gândi la o duzină de moduri de-a scăpa de el.
Sunt sigur că tatăl tău se poate gândi la o sută.
Nu, greșești. Tata îl place pe Tony.
Chiar așa?
Nu știu, poate că sunteți amândoi destul de nebuni ca să reușiți.
Oricum, aveți dreptul să-ncercați.
Nu aștepta, Jo.
Nu le da ocazia să te lucreze.
Și nu-i lăsa să-ți facă ce mi-au făcut mie acum 2 ani.
- Ce vrei să spui? - Crezi că-mi place situația asta?
Am fost chiar căsătoriți.
Pentru două zile.
Familia ei a fost foarte înțelegătoare față de anularea ei.
Și desigur, niște bani au rezolvat semnăturile.
Chet, îmi pare foarte rău.
Asigură-te că n-o să-ți pară rău pentru tine.
Mărită-te cu el și fă-o acum. Pe Tony nu-l pot cumpăra.
- Dar eu doar... - Fă-l să se-nsoare cu tine.
- Cum? - Așa cum femeile i-au făcut...
pe bărbați să se-nsoare cu ele din epoca de piatră.
Oh, Tony.
Asta n-o să mă facă să gândesc rațional.
- Mai bine plec înainte să... - Nu vreau să gândești rațional.
Nici eu.
Știi, e amuzant.
De fiecare dată când fac ceva pripit...
apare vocea asta din cap care-mi spune:
N-ar fi trebuit s-o fac niciodată. Nu m-am gândit la asta."
Iar eu spun: Da, ai dreptate. Data viitoare voi fi băiat cuminte.
Mângâiat pe cap. Ciupit de obraz.
O să-mi petrec restul vieții numărând de la 1 la 10."
E o singură hotărâre de luat...
și tocmai am luat-o.
Nu cred că vreau s-o aud.
- Hai. - Nu mai putem sta aici câteva minute?
Nu. Să mergem în seara asta la Maryland...
Primi un număr de dimineață și ne căsătorim.
Te iubesc foarte mult.
Trebuie să te măriți cu mine. Adică, ai s-o faci, nu e așa?
Oh, Tony, ești sigur că n-o să-ți pară rău?
Da, sunt sigur, scumpo.
Dar, uite, am doar 90 de dolari acasă și 600 la bancă.
Sunt oameni de rând. Te deranjează asta?
Tony, mă supără atât încât...
Am pus o geantă în spatele mașinii, și totul e împachetat.
Și dac-o deschizi. Am un jurnal în ea.
Și-am trecut numele primilor noștri 4 copii.
Patru? În cazul ăsta, n-avem un minut de pierdut. Hai.
Vin imediat.
Te iubesc.
Bună, mamă. De ce ești trează atât de târziu?
Te așteptam.
Bună seara, Joan. Nu vreți să intrați?
Păi, eu și Joan eram... E ceva special?
Da, am o surpriză pentru voi.
Păi...
- Tată. - Bună, Joan. Tony.
Bună seara, domnule.
Bine, cum de m-am trădat?
Când încerci să-mpachetezi în secret...
n-ar trebui să-i ceri servitoarei să te-ajute la călcat.
Ei bine, domnule, mergeam să ne căsătorim în seara asta.
Înțeleg. Păi, mă așteptam la așa ceva.
Doar că speram să veniți la mine...
înainte de-a face pașii ăștia.
Doamna Lawrence și cu mine stăteam aici simțindu-ne bătrâni și nebăgați în seamă.
Îmi pare rău. Cred c-ar fi trebuit să...
Tony, ai vreo obiecție să discutăm despre asta acum?
Nu, n-am nici o obiecție.
Dar asta n-o să schimbe nimic.
Vezi, tată, dacă ți-ai adus pușca, ai venit prea devreme.
Și dac-ai venit să ne oprești, ai venit prea târziu.
Atunci n-o să te deranjeze să mă lași singur cu Tony câteva minute.
De ce nu pot să stau și eu?
De obicei, fiică e trimisă din cameră.
E-n regulă, dragă. Hai.
Joan, dragă, hai în bucătărie, să bem o cafea împreună.
Asta pare îngrozitor de semi-victorian.
- Ei, ne așezăm? - Da, domnule.
Mama ta a adus niște sifon și vodcă.
- Bem ceva? - Da, mi-ar place.
Încep să am senzația de uscat.
N-are rost. Nu va fi tipul acela de scenă.
Ei, Tony, am să-ncerc să fiu scurt.
Nu trebuie să mă convingi că ești un tânăr respectabil.
Mamei tale chiar îi place de Joan.
Doar că ne gândim la ce e mai bine pentru voi.
O să te-ntorci la Princeton săptămâna viitoare.
Mă-ntreb dacă o să ai timp să-ți faci planuri precise.
Păi, chiar nu ne-am gândit la asta, dar alte cupluri o fac.
Și dacă 2 oameni se iubesc, de ce...
În mod normal, aș fi de acord cu tine.
Dar voi nu sunteți un cuplu obișnuit.
Nici Joan nu e o tânără obișnuită.
Oh, nu vreau să sugerez că e răsfățată...
dar n-am putut s-o răsfăț după ce i-a murit mama.
Domnule, nu-i pot oferi ce-aveți dumneavoastră, dar nu cred că vrea asta.
Bine...
să presupune că face această extraordinară adaptare.
Să trăiască într-o singură cameră, să numere fiecare peny și toate celelalte.
Aș fi mai îngrijorat de efectul pe care l-ar avea asupra ta, Tony.
Să realizezi că, zi după zi, o privezi..
de lucrurile cu care-a fost obișnuită.
Ai fi tentat să faci compromisuri, Tony.
Și mi-e teamă că asta ți-ar pune în pericol singurul lucru care te face unic:
Încrederea în tine. Mândria.
Și cel mai rău dintre toate...
vei distruge tocmai lucrul care-a făcut-o pe Joan să se îndrăgostească de tine.
N-aș lăsa niciodată să se-ntâmple așa.
Îmi pot câștiga oricând o existență decentă în construcții.
Adică ai renunța la avocatură?
Înseamnă atât de puțin pentru tine? Nu asta e impresia pe care mi-am făcut-o.
Firește, e singurul lucru pe care l-aș dori. Sau l-ar dori Joan.
Vroiam să spun ce-aș face dacă n-ar fi o altă cale.
Dar poate că e, Tony.
Încă n-ai perceptor pentru școala de drept.
Sigur că, cu reputația ta, n-o să ai probleme să-ți găsești unul.
Oh, da, am verificat la universitate și-am fost foarte impresionat.
Tony, aș vrea să-ți fiu preceptor.
Ai să absolvi în iunie, mai ai doar câteva luni.
Un moment ideal pentru căsătorie.
După luna de miere și-n timp ce ești la școala de drept...
vom aranja să lucrezi la biroul nostru.
Vei veni în contact cu câțiva dintre cei mai buni legist din țară.
Și vei fi plătit cu un salariu potrivit ca să-ți întreții o soție.
Apoi, când o să treci la bară, ei intră la firmă.
Sunt încrezător că, la timpul potrivit...
vei deveni partener cu Dickinson și Dawes.
Asta e tot ce poți să spui?
Nu, domnule, încerc doar să-mi revin.
Îți deschide noi perspective, așa e? Doar o amânare până în iunie.
- Dar cum de...? - Înțelege-mă, Tony.
N-ai să primești o atenție specială pentru că ești ginerele meu.
Mai curând contrariul. Trebuie să reușești prin meritele proprii.
Dar nu vreau nici o atenție specială. Am să-mi fac...
Am să... Dar nu mă tem de... - Bine, bine.
Dacă-mi dai voie, am un client mâine de dimineață.
- E timpul să le chemăm înăuntru. - Păi, eram... Oh, da.
- Oh, Tony. - Da, domnule.
Joan se poate îmbufna un pic.
Când fiica mea vrea ceva, vrea aici și acum.
În cazul ăsta, lasă-mă să fiu eu ticălosul.
Am să-i explic mai târziu detaliile.
Păi, dacă așa spuneți, domnule. Dragă!
Noroc.
Mă simt de parcă o bombă mi-a trecut prin cap. Tatăl tău a fost minunat.
- Tony. Oh, Doamne. - Mi s-au întâmplat lucruri uimitoare.
Ni s-au întâmplat.
Da. Ne vom căsători, dar trebuie să așteptăm până-n iunie.
- Iunie? - Da. Până ies din Princeton.
- Da. Putem aștepta atât. - De ce să asteptăm atâta?
Pentru că, dragă, ne-am cam prea grăbit cu asta.
Și e mai bine așa. E mai practic.
- Practic? - Da, practic.
Joan, îmi pare rău că va întrerupt. Am o programare dis-de dimineață.
Poți să mă duci acasă? Am luat un taxi până aici.
Bine, dar nu ne putem așeza și să vorbim puțin despre asta?
Am să-ți explic totul mai târziu.
- Dar, tată... - Pentru ce ești așa de supărată?
Totul e grozav.
Hai. Hai..
Mulțumesc, Tony. Nu trebuie să-ți faci griji, draga mea.
Doar o amânare până-n iunie.
Noapte bună, doamnă Lawrence. Și mulțumesc pentru cooperare.
Noapte bună.
Nu trebuie să fii nefericită.
Am punctat doar unele probleme care pot apărea.
Tată, m-am dus în casa aia c-un băiat...
care vroia să se-nsoare cu mine în seara asta.
10 minute mai târziu, s-a răzgândit.
I-ai vorbit rău intenționat?
Nu i-am vorbit rău intenționat. Poate că i-am sugerat câte ceva.
- Dar Tony a luat hotărârea. - Ce hotărâre?
Încă n-are perceptor pentru școala de drept. Desigur, își va găsi unul.
Dar dacă pot să spun asta, nu cu distincția unui Dickinson și Dawes.
- Ai să-i fii preceptor? - Da.
Oferta mea include și mai mult: un salariu cât e la școala de drept...
și mai târziu, un loc la firmă. I-am făcut o promisiune categorică.
Nu mă mir că ți-a fost recunoscător.
A fost, desigur, o concesie pe care-ai făcut-o.
Ce concesie a trebuit Tony să facă?
Numai s-aștepte. S-aveți timp să chibzuiți mai mult lucrurile.
Știi că tinerii se răzgândesc uneori.
Dacă... dacă s-ar fi însurat cu mine astă-seară...
oferta ar mai fi avut loc?
Păi, un moment impulsiv e ceva.
Dac-ar fi stăruit în asta, nu. Mi-e teamă că n-ar fi fost potrivit.
- Și Tony a-nțeles asta? - Sunt sigur că da.
Înțeleg.
Draga mea, dacă nu ești de-acord cu hotărârea lui...
Oh, nu. De ce să nu fiu?
Așa cum spunea Tony, e mult mai practic.
Chet s-a înșelat.
Tot ce-a trebuit a fost să faci ofertă suficient de atractivă.
Draga mea, îți înțeleg dezamăgirea.
Vei fii singură cât e plecat la școală. Uite, am o idee.
Sally Treadwell pleacă în Europa pe 20.
- De ce nu mergi cu ea. - Poate c-o voi face.
Poate c-o voi face.
Bună, Tony, îmi pare bine să te vadă. Acasă în vacanță?
Da, am venit noaptea trecută.
Nu știam dacă mă puteți vedea în dimineața asta.
Poți întotdeauna, Tony. Hai, așează-te.
Ce pot face pentru tine?
Domnule, n-am mai auzit de Joan de vreo două săptămâni și...
de fapt, vroiam să te sun.
Tony, eu...
Păi, n-are rost să ne-ascundem după deget.
Am primit-o de-o jumătate de oră.
Îmi pare rău, Tony.
Când s-a întors Carter și-a aflat c-a plecat...
A urmat-o în Europa.
Tony, te asigur, asta nu trebuie să strice relațiile noastre personale.
Sper c-ai să vii la firmă, așa cum am plănuit.
Ai vrea să te prezint...
Unor oameni cu care o să lucrezi?
Nu, nu, poate altădată.
Tony.
E ceva în spatele carnețelului.
- Ce e sub Z? - Tony, să te duc acasă.
Zelda, cum e?
Ai văzut vre-odată o fată care are două capete?
- Nu. Hai, cheam-o. - Nu.
- Hai. Hai, Chet. - Tony.
Două capete.
Atunci putem vorbi amândoi cu ea.
Sui nu trebuie să-și aducă o prietenă.
- Alo, Tony? - Alo, doamna Lawrence?
- Da, sunt Chet. - Oh, Chet, l-ai văzut pe Tony?
Da, sunt cu el. Vroiam să știți că e cu mine.
E bine?
Nu e prea treaz, dar e cu mine.
Am să-l aduc acasă imediat ce pot.
- Hei, Tony! - Hei.
Bună, Zelda, dragă. De ce nu te grăbești jos aici.
Da, adu-le pe amândouă.
E-n regulă. Ia-l tu pe asta. Eu îl iau pe ăla.
Doamnă Lawrence, îmi pare rău. Nu, e bine, serios.
Chet, eu...
Bună, Chet.
Sunt Mike Flanagan. Unde ești?
Oh, ești foarte drăguț, dragule. Hai înc-o dată.
Stai aici, mă-ntorc imediat.
Hei, unchiule Mike.
Hei, hai, băiete. Hai. Bea ceva.
Sărbători Fericite.
Toți trebuie să fie fericiți. Sunt Sărbătorile.
De ce-a trebuit să plece și să se mărite?
Hai, băiete.
Să mergem acasă, nu?
- E bine? - Oh, sigur.
Pot să fac ceva?
Cred că deja ai făcut, Kate.
Poftim.
Încă te mai compătimești?
Să știi că ai dat peste-o copie bună.
Nu, gata.
A avut nevoie de timp să se gândească că s-a terminat...
Și s-a vândut celui care-a dat mai mult.
Îi datorez asta bătrânului Dickinson.
M-a condus în jos pe-o cărare prin grădină.
De ce nu i-ai dat o palmă peste bot?
Și să pierd o cunoștință bună? M-a costat prea mult ca să mi-o fac.
Tocmai am învățat regulile jocului.
Tony, cred că e și din vina mea.
Oh, nu, nu-ți face griji, mamă.
Dragă Moș Crăciun, te rog să-mi aduci locomotiva și-un costum de cercetaș.
Și-o tolba de șiretlicuri.
Pentru că Tony o să fie un băiat foarte deștept.
Oare un țăran merge pe-aici?
Scuză-mă, Louis.
- Bună, Louis. Vrei să te-ajut? - Oh, mulțumesc, Tony.
Baschetbaliști prosti.
Cine vroia să te impresioneze?
Nu cred că Riordan și Gunn intră în dreptul corporativ.
Pot să-ți spun un mic secret?
Poate nu mă duc cu Riordan și Gunn.
- Ai auzit de Wharton, Biddle și Clayton? - Cine n-a auzit?
John Marshall Wharton s-a hotărât să scrie o carte...
Pe legea antitrust Sherman.
I-a cerut decanului să-i recomande niște tineri sclipitori ca să-l ajute.
- Da? Cum de te-a ales pe tine? - Și eu am fost surprins.
Louis Donetti, italian din a doua generație, cu birou pe Main Line.
Singura explicație...
e că tu ești rivalul meu și ai totul aranjat.
Desigur, Dickinson și Dawes îți oferă demnitate, Tony...
dar nu chiar ca a lui Wharton, Biddle și Clayton.
Grozav. Nu glumesc. Felicitări.
Dacă primesc slujba, vom fi în aceeași clădire.
Cobor și-ți plătesc prânzul, nu?
Adică, încă nu e stabilit?
Să nu ne grăbim. Am interviul abia mâine.
Și știi ce?
Norocosul își petrece vara la conacul familiei.
Va trebui să-mi dai un sfat ce furculiță să folosesc pe Main Line.
- Urează-mi succes, Tony. - Da.
Mamă, îl cunoști pe John Marshall Wharton?
Nu, pe el nu-l cunosc. Dar o cunosc pe soția lui destul de bine.
Da, am lucrat împreună în câteva comitete.
Cum e?
Păi, e încântătoare și foarte atractivă.
De ce mă-ntrebi?
Intră. Ușa e deschisă
- Buna dimineața. - 'Neața.
Trebuie să fii... Vin imediat.
Nu ținem tablourile astea acoperite, avem un praf de-un deget pe ele.
A fost... Mulțumesc.
A fost un adevărat balamuc aici în dimineața asta.
Am niște pantofi pe undeva.
Nu mai contează. Poftește.
Astea sunt documentele pe care le vroia domnul Wharton.
Sunt destul de grele.
Și-ai putea să lași astea la bancă?
Și ăsta e cecul pentru garaj.
Cheile de la mașină. Dă-le secretarei domnului Wharton.
Șu facturile astea sunt...
Oh, pot afla asta la birou.
N-am uitat nimic?
Sunt așa confuză în dimineața asta.
Da, și eu sunt puțin confuz.
Acum, ce-am făcut cu pantofii?
Iată-i.
Mersi.
Ar trebui să vă dau ceva în schimb.
Să vedem, asta-i lista donatorilor de la simfonie.
Și ăsta-i programul preliminar pentru balul de caritate.
- Adică, nu ești de la...? - Nu, doamnă.
Oh, desigur. Ești fiul doamnei Lawrence.
Da, doamnă. Tony Lawrence.
Îmi pare foarte rău.
Am să pun astea jos aici.
Spuneți-i doamnei Wharton că dacă mai e ceva, s-o sun pe mama?
Da, am să-i spun doamnei Wharton, imediat ce-și pune pantofii.
Aducă sunteți...?
Cine credeai că sunt?
Păi, nu eram sigur. Credeam că sunteți secretara doamnei Wharton.
Vedeți, l-am văzut pe domnul Whar...
Adică...
De fapt, e numai vina mamei.
Nu mi-a spus nimic despre dumneavoastră, și chiar n-am...
Nu știam că sunteți atât de tânără.
- E-așa... - Mulțumesc, sunt foarte flatată.
Oricum, suntem la fel.
Dacă aștepți puțin, o să mă uit peste astea.
Scuze pentru deranj...
dar ne mutăm la țară pentru vară.
Ai spus că l-ai întâlnit pe soțul meu.
De fapt, nu l-am întâlnit.
A ținut o prelegere la școală anul trecut.
- Studiezi dreptul? - Da, doamnă, eu...
- Păi, absolv la Penn în iunie. - E foarte interesant.
Servesc ceaiul. Vrei și tu?
Cu plăcere.
Înc-o ceașcă, Grace, te rog, pentru domnul Lawrence.
Da, doamnă.
- Stai jos. - Mulțumesc.
Soțul meu vrea să scrie o carte despre legea antitrust Sherman.
Oh, chiar?
Chiar săptămâna trecută, a intervievat un student de la universitate...
Plimbă-i puțin, Roland. Au nevoie.
- N-a fost grozav? - Ba da.
Sunt ca niște băieți care-au ieșit de la școală.
Tu ești ca o fetiță care-a ieșit de la școală.
- Credeam că nu mai aud asta. - Cum?
Ăsta-i primul lucru personal pe care mi-l spui...
În tot timpul de când ești aici.
Voi avocații, sunteți la fel.
Chiar dacă sunteți încântători, v-aud cum vă lucrează mintea de legiști.
Păi, nici n-ai fi știut.
Bună. V-ați întors așa de repede?
- Am avut o după-amiază minunată. - Și eu.
Tony, îți citeam însemnările pe hotărârea Standard Oil.
- Sunt frumos aranjate. - Mulțumesc.
- Acum cred că următorul lucru... - Asta e tot pentru azi.
Știi de ce l-am luat la călărie?
E ocupat cu cărțile de drept 16 ore pe zi.
Asta e doar impresia pe care vreau s-o fac.
Dacă mă gândesc bine, arăți cam retras în ultima vreme.
Nu sta aici prea mult. Amintește-ți, avem musafiri la cină.
- Trebuie să termin... - Nu poți ieși de-aici.
Un tânăr prezentabil e mereu un bun de preț la o cină.
Mulțumesc.
Sper să nu credeți că mă plâng că muncesc prea mult.
Nu, nu.
Carol avea dreptate. Am fost nechibzuit.
Mergem să ne îmbrăcăm?
Mulțumesc.
A trecut atât de când n-am mai dansat, că aproape-am uitat.
Păi, a fost foarte plăcut să privești.
N-am învățat niciodată să dansez onorabil. Foloseam mereu o schiță.
John, dansezi minunat.
Vreți să bem ceva?
- Tony? - Oh, da, domnule.
- Martini e bun? - Da.
Primii noștri invitați. Carter și Joan, sunt sigur.
Carter Henry e unul din puținii tineri rămași în lume...
Care crede c-o invitație la 8:00 înseamnă ora 8:00.
Tony?
Oh, îmi pare rău. Mulțumesc.
- Scuză-mă. - Ei, ei, Joan și Carter.
- Joan, dragă. Bună, Carter. - Carol.
- Să bem ceva. - Minunat. Pot lua ceva.
Ce rochie încântătoare.
Nu cred că l-ai întâlnit pe asistentul meu. Tony Lawrence.
Ba da, salut. Bucuros să te revăd.
Îmi pare bine să te văd, Carter.
Joan, uite cine e aici.
Tatăl tău nu mi-a spus nimic despre faptul că Tony lucrează pentru domnul Wharton.
Cred c-am uitat.
Scuzați-mă.
Carter.
- Martini? - Oh, da. Mulțumesc.
Ei, bună.
Bună, Tony. Arăți bine.
- Tu arăți minunat. - Mulțumesc.
Cred că ești foarte fericită.
Da, sunt. Tu ești?
Oh, da, foarte.
Aud că te descurci foarte bine.
Cred că tata s-a simțit jignit că l-ai părăsit cu-așa voioșie.
Nu l-am abandonat. Nici nu cred c-am început.
Ei, chiar nu mai contează.
La urma urmei, nimeni nu te poate învinui c-ai ales ofertă mai bună.
Se pare că toți facem lucrurile în grabă, nu e așa?
Vrei să bei ceva?
E-n regulă. Ia-l. Nu... nu l-am atins.
Servești și tu?
Tony.
Tony?
Ești nebună. Știi asta, nu?
Drumul ăsta pe hol...
a fost cel mai lung din viața mea.
Oh, Tony.
Tony, Tony.
Am uitat. Chiar am uitat.
Ce-ai uitat?
Cum e să fii cu cineva care...
Îți mulțumesc, Tony, că nu râzi de mine.
Să facem ceva de care să ne amintim, Tony.
- Nu vrei asta. - Ba da.
Dar eu vreau mai mult.
Nu fi lacom.
Nu, sunt serios.
Ai venit pe hol...
Și mi-ai sucit mințile pentru tot restul vieții.
Și-ai să pleci de-aici satisfăcută.
Tu ai o vară veselă crestată pe cravașa de călărie...
Dar mie ce-mi rămâne?
Bine.
Pot numai...
Ascultă-mă. Nu, ascultă-mă.
Nu ești genul de femeie pe care o pot folosi și s-o uit.
Ești genul de femeie pe care trebuie s-o am, s-o păstrez și s-o iubesc atât cât trăiesc.
- E imposibil. - De ce e imposibil?
Pentru că sunt mai tânăr decât tine? Pentru că nu-ți pot oferi siguranță?
Pentru că vor vorbi oamenii? Nu-mi pasă.
Pentru că-ți pot oferi mult mai mult, Carol.
Divorțează. Divorțează. Mărită-te cu mine.
Nu spune asta.
Nu pot.
Nu pot începe o viață nouă.
Oh, dar îți mulțumesc, Tony.
Plec de-aici cu ceva mult mai bun decât speram să găsesc.
Ceva minunat.
Mulțumesc, Tony.
- 'Neața, domnule Lawrence. - Bună dimineața.
- Domnul Wharton e sus? - Da, domnule. E-n birou.
- 'Neața, domnule. - 'Neața, Tony.
Muntele a lucrat și-a ieșit o grămadă mare de tipărit.
Uită-te la asta. Un an de muncă.
Mă-ntreb dacă cineva va fi un sfârșit mulțumit.
Cred că vor fi, domnule, dac-o pot ridica.
Ai dreptate. Păi, oricum, Tony, mi-ai fost de mare ajutor.
N-am cunoștință de faptul că au fost anumite...
Disensiuni în relațiile noastre.
Desigur, nici tu, nici eu, ne vrem să le discutăm.
Doresc doar să subliniez că te-ai descurcat foarte bine.
Printre altele, te-ai abținut cu tact să-ntrebi...
dacă vei fi invitat în firma Wharton, Biddle și Clayton.
La felul cum văd eu lucrurile, domnule, e că...
fie că sunt invitat sau nu, am primit o bună experiență curentă...
Și-a fost un privilegiu să lucrez cu dumneavoastră.
Știi mereu ce trebuie să spui, nu e așa?
Păi, trebuie să te-avertizez ca avansarea poate fii un pic înceată
Am să fac tot ce pot, dar nu pot trece peste politicile firmei.
Și pot fi foarte agasanți ci un tânăr avocat nerăbdător
Am să-mi dau toată considerația pentru asta...
și s-a întâmplat că mă pot specializa în taxe.
E relativ un nou domeniu și n-ar fi prea multă concurență.
O concepție foarte interesantă.
Am să-ți pregătesc un birou săptămâna viitoare.
Sper doar că vei putea să-l folosești.
- Mulțumesc, caporale. - Cu plăcere, locotenente.
Știi dacă e un tip pe nume Gwynn aici?
Nu știu, locotenente.
Aveți un tip pe nume Gwynn?
- Oh, da. Acolo. - Mulțumesc.
Hei. Hei, eu sunt, Tony.
- Salut. - Ce mai faci?
Grozav.
Nu știam că ești în zona asta. M-a chemat un medic.
Eu i-am spus.
Credeam că poate îmi aranjezi o slujbă bună în Divizie.
Sigur. Dacă nu vrei să-ți irosești cei mai buni ani din viață...
ca model de sfărâmat pentru curtea marțială.
Oricum, ți s-ar potrivi de minune.
Adică, nimeni de-aici n-ar putea să te farmece.
Dacă-mi dat carnețelul, poate o chem pe Zelda ca să te-aline.
Un fel de privilegiu privat.
Hai. Sunt PFC, obscenule.
Pardon?
Domnule.
Doctorul mi-a spus... Ce-ți face mâna?
Păi, a mers pe drumul ei...
eu pe-al meu.
Au dus-o afară de puțin timp.
Ar putea fii o poză amuzantă la Cricket Club.
Cu Zelda două-capete și-o mână, beți.
Partea cea mai rău e că era mâna cu care beam.
Aproape o adunare a clanului aici în Coreea.
Carter e pe-aici pe undeva.
Carter? Nu glumi.
Pentru ce? Ar fii putut ieși din asta destul de ușor.
- Păi, poate că n-a vrut. - Ce vrei să spui?
Am primit scrisoarea asta de la Joan.
Nu știu, poate c-am citit-o între linii.
- Pot să trag un fum din aia? - Oh, sigur.
Hei, ești gata de plecare?
Prostii.
Vrei ceva înainte să pleci?
Deja sunt semi-adormit.
Termină aici și hai acasă, bine?
Nimeni nu vrea să termine mai repede decât mine.
Nu, vorbesc serios.
Au să mă-ncolțească din nou.
- O să am nevoie de-un prieten. - O să fiu acolo, Chet.
Sincer. Am să fiu acolo.
Doar ia-o ușor. Și ai grijă
- Bine, ai grijă și tu de tine. - O să am.
Bine.
- Tony! - Tony!
- De ce plângi în hohote? - Pentru că mă bucur că e aici.
Face pe nebună de când ți-a primit telegrama
Toată lumea întreabă de tine. A fost un articol într-un ziar.
Mă costă o ladă de whisky unui reporter pe care-l știu.
Dă-mi bonul bagajului. Vă scot eu de-aici.
Încă ceva. Ai auzit de Chet?
Păi, a sunat când a ieșit din spital.
Dar asta a fost acum câteva luni.
Cred că nu-i în oraș. Se pare că nimeni nu știe.
Mulțumesc, Nancy. Așa am să fac.
Scuză-mă.
- Bună, Joan. - Bună, Tony.
Am citit că te-ntorci.
Vii, sau pleci?
- Nu, mă duc la Montevideo. - E drum lung din Maryland.
Scuzați-mă, doamna Henry. Aici vă e biletul și pașaportul.
Cred c-am avut grijă de toate.
Biroul nostru de la Montevideo v-a aranjat găzduirea.
Cineva va va-ntâlni oriunde veți opri, în caz c-aveți nevoie de ceva.
- Mulțumesc. - Mulțumesc.
Unde e Carter? Încă nu s-a întors?
Tony, Carter a fost omorât acum o lună într-o misiune.
Oh, îmi pare rău.
Adică, chiar îmi pare rău. Mi-a plăcut.
Și mie.
Ai să fii mult timp plecată?
Chiar nu știu ce planuri am, Tony.
Păi, mi-a părut bine să te văd.
Oh, da. Și mie mi-a părut.
Ultimul apel al United Airlines pentru zborul 718...
care-a acostat în partea de vest, la poarta 22.
Toată lumea la bord, vă rog.
- Totul e aranjat? - Da, ne-așteaptă mașina.
Ce urmează? Ai s-o lași mai moale o vreme?
Nu, mă duc chiar acum la muncă.
Mă prezint la Wharton, Biddle și Clayton...
Cât timp mă mai cred erou. E o idee bună?
Etajul 8. Coborâm.
- Scuză-mă. - Desigur.
- Crăciun Fericit, domnule Lawrence. - Crăciun Fericit și ție.
- Domnule Lawrence. - Da?
Am ceva pentru dumneavoastră.
Domnul Clayton a sunat din Miami.
Ar vrea să faceți modificări în dosarul Bannerman...
și să i le trimiteți prin poștă mâine dimineață.
Mâine?
Credeam că mâine e Crăciunul.
A spus că-i pare rău, dar se-ntâlnește cu familia Bannerman...
și-ar vrea să-l citească înainte de-a discuta asta.
Bine.
Oh, am uitat.
Mi-a cerut să vă urez Crăciun Fericit.
Păi, dacă sună, spune-i că sper să aibă o croazieră foarte frumoase.
Intră.
- Salut, Louis. - Păi, ce e asta?
Credeam că grangurii au mers acasă devreme astăzi.
Păi, intră.
Ce faci aici?
Unul din clienții firmei mele...
Are afaceri cui unul din clienții firmei tale.
E șocant. Va trebui să facem ceva.
Trimite o notă cuiva.
- Păi, ce mai faci, amice? - Oh, bine, bine.
Da, văd și eu.
Louis, știi și tu cum e.
E-o instituție de drept. E nevoie de un pic de timp.
De un pic de timp?
Te-ai întors de ceva vreme.
Credeam că sigur ai un costum de 4 ace până acum.
- Vrei să-ți iei piciorul de pe...? - Scuze.
Să știi c-am venit să-ți mulțumesc.
Oh, da? Pentru ce?
Pentru ce? Pentru că m-ai fentat cu locul ăsta de muncă.
- Uite, Louis, eu n-am... - Oh, hai, Tony. Nu nega.
Nu știu cum ai reușit, dar mi-ai făcut un favor.
Băiete, poți să mă închipui în cimitirul ăsta de primă clasă?
La Riordan și Gunn, pot ajunge undeva...
Înainte ca arterele să ți se transforme în marmură.
- Știu. Am citit de procesul Macelli. - M-a ocup chiar și de politică.
Lucrez c-un vechi prieten de-al tău.
Un irlandez grozav pe nume Flanagan.
Oh, da? E un tip grozav.
Ar trebui să treci să-l mai vezi.
South Side Political Club. Amestecă-te cu masele, Tony.
Putem folosi o mare corporație de avocatură de partea noastră.
Bine. Bine. Ți-ai spus punctul de vedere, Louis.
Oh, hai, Tony.
Curaj. Curaj.
Clientul de 50.000 poate păși în orice zi.
Nu prin ușa aia.
Tipul acela de clienți sunt rezervați seniorilor.
Ei bine, Tony, dacă găsesc un client vechi pe care nu-l pot folosi...
am să ți-l trimit, de dragul vremurilor de altădată.
Dacă e unul din prietenii lui Macelli, nu te deranja.
Te rog. Prietenii lui Macelli sunt morți cu toții.
Crăciun Fericit, prietene.
Crăciun Fericit, prietene."
Crăciun Fericit.
Thomas, Thomas, Thomas.
Chiar nu știu.
- Scuză-mă? - Te rog...
- Credeam că vorbiți cu mine. - Nu, nu, vorbeam cu Carlos.
- Carlos? - El e Carlos.
- Oh, înțeleg. - Din fericire, nu mi-e de ajutor.
Nu poate citi.
Căutăm un avocat.
- Un avocat? - Da.
Se-ntâmplă să știți unul?
Da. Da, cred... Cred că vă pot recomanda unul.
Oh, păi, aș vrea unul serios.
Oh, omul ăsta e fără reproș.
Acum, urcați la etajul 8 și întrebați de domnul Lawrence.
- Mulțumesc. - Bună ziua.
Începeam să cred că nimeni nu mai practică avocatura...
În Philadelphia.
Vreau să adaug un codicil testamentului.
Vreau asta imediat.
O s-o faceți?
Sigur, da.
- Nu vreți să luați loc, domnișoară Lorry. - Mulțumesc.
Acum, îmi spuneți numele, vă rog?
Sunt doamna J. Arthur Allen, și ele Carlos.
Ce faci, Carlos?
Când m-am trezit azi-dimineață, Carlos a sărit să mă-ntâmpine.
Deodată m-am întrebat...
ce i s-ar fi întâmplat dacă nu eram acolo?
Servitorii l-ar fi căutat o vreme.
Dar după-aceea?
Oh, servitorii?
Da. Oh, păi, Cook și Alice nu iubesc câinii.
Dar toți ceilalți îl adoră.
Scuzați-mă puțin.
- Domnișoară Lorry. - Certainly.
Te ocupi de asta pentru mine, te rog? Mulțumesc foarte mult.
Acum, așa cum spuneați...
Poate că se pare ne-nsemnat, domnule Lawrence...
Dar Carlos înseamnă mult pentru mine.
Vreau să fiu sigură că va merge la cineva care-l iubește și-l prețuiește.
Cred c-aveți perfectă dreptate.
Oricum, am luat trenul azi-dimineață și-am venit aici.
Aici? Adică la birourile noastre?
Oh, nu. Prima dată am mers la biroul avocatul meu.
Dar toți cei care mă știau sau îi știam eu erau ieșiți.
Și-aveau cea mai proastă fata.
Era la masa de scris. Nici măcar nu mă știa.
Așa c-am coborât în foaier și domnul acela amabil, Onetti...
Donetti, mi-a vorbit.
Nu mă supărați că vă-ntreb, cine e avocatul dumneavoastră?
Gilbert Dickinson de la Dickinson și Dawes.
- Poate că-i cunoașteți? - Oh, da, sigur că-i cunosc.
Ați vrea să-l un și să-i explic pentru ce sunteți aici?
Păi, nu știu de ce-ar trebui s-o faceți.
Scuzați-mă.
- Alo? - Alo, Tony.
Tocmai plecăm din birou și secretara ta m-a oprit.
Aud că ai un vizitator
Pentru informarea ta, domnul J. Arthur Allen e directorul...
și acționarul majoritar de la Allen Oil Company.
Așa că ai între 50 și 100 de milioane în fața ta.
Tony, ești acolo?
Oh, da, domnule.
Bună, amice. Bună, prietene. Da, domnule?
Ești sigur că e reprezentată de Dickinson și Dawes?
Da, domnule.
- I-ai notificat că e aici? - Nu, domnule.
- Și i-ai sugerat asta? - Da, domnule.
Dacă nu e nici o neînțelegere...
Am să-ncerc să dau de Gilbert Dickinson la telefon.
Da, înțeleg, domnule. Vă mulțumesc.
- Îmi pare foarte rău. - Oh, nu e nimic.
La urma urmei, să știți că, Carlos nu iubește pe oricine.
Oh, serios?
Oh, e un cățeluș așa de drăguț.
Domnișoară Lorry, pentru codicil, aș vrea un original și patru indigouri.
- La cine vreți să meargă Carlos? - La nepoata mea.
De fapt, nepoată prin căsătorie.
Doamna Carter Henry.
Doamna Henry locuiește acum în Philadelphia?
Oh, da, Piața Rittenhouse 16.
Ai reținut?
Carlos va fi foarte fericit cu Joan.
Nu pot înțelege de ce oamenii pot fi așa de cruzi cu animalele.
E un lucru bun c-avem SPCA care să aibă grijă de câini.
Le dau 5.000 pe an.
Păi, asta e foarte generos...
- Numerar? - Sigur, cum altfel?
Nu știu doar mă gândesc.
Nu fii timid, băiete. Cum altfel aș putea s-o fac?
Doamna Allen, nu vreau să vă descos...
dar presupun c-aveți acțiuni.
General Motors, General Electric, ceva de genul.
Păi, n-are toată lumea?
Păi, să spunem că o mică parte de acțiuni...
a fost cumpărată acum câțiva ani la 1.000 de dolari...
și azi valorează 5.000 de dolari.
Dac-ar fi să le vindeți...
ar trebui să plătiți o taxă pentru asta.
- Scandalos. - Da, așa e.
Înțelegeți, de ce nu le dați acțiunile celor de la SPCA?
Ar primi valoarea integrală.
Nu plătesc taxe. Sunt o organizație non-profit.
Și dumneavoastră primiți deducerea integrală...
Pentru că faceți o acțiune caritabilă.
Pe scurt, veți economisi din plătirea taxelor un profit 4.000 de dolari.
Păi, de ce nu mi-au spus idioții de la biroul Dickinson toate astea?
Nu le place să stea...
și să pălăvrăgească cu mine cum faci tu.
Să mai pălăvrăgim, vrei?
Ei bine, poftiți, doamnă Allen.
Oh, mulțumesc foarte mult. Ai fost așa de amabil.
Oh, draga mea doamnă Allen.
Am fost supărat pentru ce s-a întâmplat în biroul nostru.
- Destul de bine. - Avem o fată nouă la masa de scris.
C-o zi înainte de Crăciun am fost la club.
În momentul în care m-a sunat Wharton.
Dar am fost minunat tratată de acest tânăr agreabil.
Bună, Tony. Îmi pare bine să te revăd.
Da, și mie, domnule.
Domnul Lawrence și cu mine suntem prieteni vechi.
Am fost perceptorul lui la școala de drept.
Nu sunt surprins c-a făcut o treabă bună pentru dumneavoastră.
Dacă era așa de bun, a fost o prostie să-l lași să plece, nu e așa?
Păi, e doar unul din lucrurile acelea.
Doamnă Allen, dac-o să veniți la biroul meu...
Da. La revedere și mulțumesc mult pentru că m-ai ajutat în cealaltă problemă.
- Care problemă? - Oh, nimic important.
Păi, dacă mai ai idei ca să-mi economisești bani...
sper c-o să-mi dai de știre.
Doamnă Allen, sunt destul de sigur că domnul Dickinson da afacerii dumneavoastră...
cea mai atentă atenție.
Și-ar fi impropriu să vă dirijez spre mine...
dacă sugerez c-aș putea face ceva ce el nu poate.
- Mulțumesc, Tony. - Foarte înțelept din partea ta.
Scuzați-mă. Cine sunteți?
Oh, scuzați-mă, doamnă. Allen, dumnealui e domnul Wharton.
Desigur. Îmi pare așa de rău.
De cei-i faceți băiatului un birou mai mare?
Mă sufoc ori de câte ori vin aici.
Ei, ai aruncat harponul foarte frumos.
De ce, am crezut că am realizat asta destul de corect, domnule.
Tehnic, da.
Doamna Allen are ocazia să se gândească...
și poate cere explicații.
Și-atunci Dickinson va exploda.
Păi, ast-ar trebui să facă destul zgomot.
Știa foarte bine ce face.
Doamnele în vârstă au fobie pentru taxe.
Accepta orice momeală.
Haide. Am auzit ce-a spus Tony. Ce vrei să facă?
Vreau să-i scrii o notă doamnei Allen...
care să ateste că nu știe alte căi de a-i economisi banii...
Și că toată treaba a fost o neînțelegere regretabilă.
Ce zici de asta, Tony?
Ei?
Nu cred că vreau să scriu genul ăsta de scrisoare.
Cum?
Ar fii incorect din partea mea dac-aș spune că nu știu...
alte căi de a-i economisi banii doamnei Allen.
Ai s-o dovedești, sau o să te duc în fața Comisiei de Cenzori.
Mă acuzi de incompetență!
Nu trebuie s-amesteci baroul în asta.
Îl somez să repete declarația sau s-o dovedească în prezența doamnei Allen.
Va fi mâine în biroul ăsta la 10:00.
Păi...
Eu nu m-amestec, Tony. Sper că știi riscul pe care ți-l asumi.
- Dacă se va arăta stânjenitoare... - Da, știu, domnule.
Dacă e așa, n-o să trebuiască să-mi cereți demisia.
Acum, dacă mă scuzați, am ceva de făcut.
Domnișoară Lorry.
- Da, domnule? - Dă-mi informații despre doamna Allen.
Când i-a murit soțul, când i s-a făcut succesiunea...
orice întreprindere de afacere.
Orice problemă financiară pe care o poți găsi.
- Da, domnule. - Stai puțin. Stai puțin.
Dă-mi-l mai întâi pe Mike Flanagan, de la South Side Political Club.
S-a-ntâmplat ceva, domnule Lawrence?
Oh, da. Tocmai am sărit...
și nu știu dacă e apă în piscină.
E-n regulă, Marvin, ai să-ți primești curcanul.
- Flanagan. - Domnul Anthony Lawrence, domnule.
- Oh, sigur. Da, fă-mi legătura. - Alo, Mike? Tony.
Bună, Tony.
- Ce faci, băiete? - Păi, nu sunt prea sigur.
Dar am să-ți cer un favor.
E prima dată în viață când faci asta.
E ceva legal sau ilegal?
E ilegal. Chiar sunt în belea.
Știi pe cineva de la County Records? Am nevoie de niște informații.
Nu vrea ca cineva să știe că-mi bag nasul.
- Când îți trebuie? - Deseară.
Nu-mi ceri o treabă ușoară, știi asta?
Să văd ce pot face. Vino aici personal.
Mulțumesc. Deja mi-am luat haina.
- Da, domnule? - Dă-mi-l pe Barney Hale.
- Cred c-a băut prea mult. - Păi atunci lovește-l înc-o dată.
Oh, ai venit.
Îmi pare foarte rău c-am întârziat.
E-n regulă. Sunt sigură c-o știi pe nepoata mea.
- Tony. - Oh, da, ne cunoaștem.
Sper că nu te superi c-am adus-o pe Joan.
Are un fler minunat pentru bani, aproape la fel de bine ca și mine.
Și nu puteam aduce pe cineva care să fie mai imparțial.
Mulțumesc.
Vrei să iei loc, Joan?
Doamna Allen, nu știu ce v-a prezentat domnul Dickinson.
Păi, te-ai lăudat că poți să-i economisești bani.
Altfel, vei semna declarația sau îți ceri scuze.
Trebuie să fim de-acord c-un lucru. Nu m-am lăudat.
Ați venit la mine c-o provocare.
Întâlnirea asta are loc la sugestia dumneavoastră.
Dacă ai ceva de spus, te rog, spune.
Aveți perfectă dreptate.
Să trecem la treabă.
Atunci.
Doamnă Allen, ceea ce-am să spun poate că vi se pare nesincer...
dar, credeți-mă, nu e.
E perfect legal și sincer.
Sunteți rezidență în Pennsylvania.
Dacă aveți acțiuni la o corporație...
care n-are afaceri în statul ăsta...
trebuie să plătiți o taxă zonală de proprietate pe acțiuni.
Dacă aveți acțiuni într-o corporație care are afaceri în stat...
și care plătește taxe aici...
acțiunile nu sunt subiectul aceleași taxe.
Doamnă Allen, aveți 50.000.000 de dolari în acțiuni la Allen Oil Company...
care e o corporației exclusiv în New Jersey.
Și prin urmare plătiți 200.000 de dolari pe an taxe pentru aceste acțiuni.
Ne spui ceva ce deja știm.
Trebuie să plătească. Așa e legea.
Da, așa e. Evaluatorul zonal e un om foarte amabil...
dar nu mă lasă să plec cu ceva.
Păi, de ce n-o aranjăm diferit?
Unde vrei s-ajungi?
La asta:
Doamna Allen deține controlul asupra mai multor corporații din Pennsylvania.
Ar fi o treabă foarte simplă...
să transfere câteva din activitățile lui Allen Oil Company...
așa încât acestea să fie preluate...
De unul dintre concernurile din Pennsylvania.
Drept urmare, Allen Oil Company va face afaceri în Pennsylvania.
Impozitele pe profit ar ieși din aceiași pantaloni dar prin buzunare diferite.
Doamna Allen personal ar economisi 200.000 de dolari pe an.
Ei! Ei, ai...?
Ai auzit, Gilbert?
Dragă doamna Allen, asta e o idee nebunească și nesăbuită.
Și mai mult, e un amestec în politica companiei.
Nu v-ați folosi puterea...
să forțați funcționarii să facă o asemenea jonglerie.
Oh, nu?
Desigur, n-am înțeles foarte bine. Tu-ai înțeles, Joan?
Da.
Domnul Lawrence se folosește de taxele din Pennsylvania pe corporații...
ca să facă praf taxele tale zonale pe proprietate.
Oh, înțeleg.
Doamna Allen, ne-am dedicat mereu eforturile intereselor dumneavoastră.
Nimeni nu contestă asta, Gilbert.
Nu trebuie să mă susții.
Când un avocat novice...
și fiica mea îmi spun că sunt insuficient în îndatoririle mele...
N-am spus asta, tată.
Ești un avocat bun. Toată lumea știe asta.
Doar că nu ești specialist în taxe.
Și e limpede că Tony a devenit unul.
Ei, ce zici de asta, Gilbert?
Doamnă Allen, vă vom îndrepta afacerile spre oricine doriți.
Ei, imaginați-vi-l pe Gilbert purtându-se așa.
Sper că tu nu te-ai ofensat, Joan.
Nu. Nu, îmi oare rău că tata e.
- Da, acum ce să fac? - Păi...
Cred că ți-ai angajat un nou avocat.
Da, așa cred.
Ei, trebuie să semnez ceva?
Nu, imediat vom redacta o scrisoare care cuprinde toate formalitățile.
Bine. Să luăm prânzul.
Discuțiile despre bani îmi provoacă mereu foame.
Oh, apropo, tinere...
presupun că nu pot primi o rambursare pentru anii trecuți?
Nu, din păcate, nu.
Mi-era teamă c-o să spui nu, din păcate."
Oh, Joan...
pot să-ți vorbesc o clipă?
Mulțumesc pentru...
Nu e nevoie să-mi mulțumești.
Cred c-ai tratat strălucit toată problema.
Acum ești pe drumul cel bun.
Ast-ar trebui să te facă foarte fericit.
M-ar face mult mai fericit...
Dacă asta ți-ar lua puțin din tăișul vocii.
Îmi pare rău, nu mi-am dat seama c-a fost.
Păi, a fost.
Nu văd de ce-ar mai trebui să ne facem rău.
Am să-ncerc să-mi amintesc să fiu mai drăguță când ne-ntâlnim pe viitor.
Joan, te rog.
Acum, vreau foarte mult să te văd.
N-are rost, Tony.
Acum sunt o instituție.
M-am întors la Philadelphia...
pentru că am o responsabilitate față de familia lui Carter.
N-am făcut o treabă foarte bună ca soția sa.
Poate c-o pot face mai bine ca văduvă.
Ei, și cum rămâne cu responsabilitatea față de tine?
Joan, ziua aceea de la aeroport...
nu știu ce-ai simțit tu, dar pe mine m-a făcut...
Doar... Ei, poate că n-o să mai fim niciodată că înainte...
dar cel puțin n-o să fim singuri.
Bine, Tony...
O să ne vedem dacă asta vrei.
Dar te rog să nu te aștepți a prea mult.
Bine.
Am să te sun vineri.
Etajul opt, coborâm.
Nu trebuie să-ți spun că oamenii au citit în ziar despre tine.
Lucrezi în comisia aia, în comisia cealaltă.
- Ai devenit binecunoscut. - Au auzit de tine chiar și la Polul Sud.
Bine, n-ați venit aici ca să-mi dați trandafiri.
Care e problema?
Problema e că acum ești în poziția de-a face ceva...
în afară de faptul c-o să câștigi mulți bani și devii unul din leii societății.
Vrem să candidezi pentru consiliul orașului.
- Ce vreți să spuneți, să intru în politică? - Sigur.
- Nu știu nimic despre asta. - Atunci e timpul s-o faci.
E pentru mulțimea pentru care candidezi.
Philadelphia sta pe vechile ei tradiții.
Orașul ăsta începe să se-nvioreze și să privească-n jur.
Asta aduce locuri, Tony.
Credeam că poate vrei să ne-ajuți s-ajungem acolo.
Ar însemna multe dintr-o dată pentru tine, nu e așa?
Încă nu, Mike. E chiar...
Sunt câteva locuri pe care trebuie să le rezolv.
Ar trebui să renunț la o parte din activitatea mea.
Da, sigur, vă trebui s-o faci.
Louis a renunțat la o slujbă dulce la Riordan și Gunn...
ca să-și ia un post de 2 bani în biroul districtual.
Mă-ngrășam. Unde stăteam, unde gândeam.
Poate că știi și tu sentimentul, prietene.
Asta era un pic diferită.
Așa e, era diferită.
Eu n-am avut de pierdut nici o poziție socială.
Mike, ți-am spus că n-o să meargă.
Pe Main Line, politica e un cuvânt obscen.
Nu-și permite să se opună clienților lui de înaltă clasă.
Nu știu ce să cred.
Erai foarte independent, Tony.
Țin minte că vroiai să fii un mare succes ca să poți face lucruri.
Ei bine, asta e șansa ta. Consiliul e doar la început.
- Scuză-mă. Da? - Doamna Henry pe linia 1.
Oh, mulțumesc.
Joan?
Te sun ca să-ți reamintesc de cină.
- Ai să vii la timp, nu e așa? - Oh, sigur.
Poți să aștepți puțin? Am niște oameni în birou.
Mike, uite. Lasă-mă să mă gândesc și-am să te sun eu.
- Sigur. - Nu te deranja, amice.
Știu ce-nseamnă un refuz când îl aud.
O să se gândească, atâta tot.
- Salut, m-am întors. - Sper că nu te-am întrerupt.
Nu, Mike era aici cu încă cineva.
Spuneau ceva cu privire la alegerile pentru consiliul local.
- Știi tu, virtute civică și restul. - Înțeleg.
Ei bine, te-aștept la 8:30.
- Pa, dragule. - Da.
- Bună seara, domnule Thomas. - Bună seara.
- Bună, dragule. - Bună. Arăți minunat.
- Mulțumesc. - Ce e cu asta?
Familia vroia să te cunoască. Am crezut că e o ocazie bună.
Curiozitate sau inspecție?
Cred că câte puțin din amândouă.
- Bună, Tony. - Bună seara, domnule.
- Mă bucur să te văd. - La fel.
Știi, când m-a invitat Joan...
am ezitat pentru un moment.
Dar după ce m-am gândit mai bine...
mi-am dat seama că sunt un prost dacă-ți port ranchiună.
Îngropăm...? Îngropăm securea războiului?
Oh, bine, domnule. De vreme ce e reciprocă.
Ei bine, iată-te, în sfârșit.
Toți au venit să se întâlnească, inclusiv câțiva pe care-i credeam morți.
Joan, dragă, te superi dacă ți-l iau să-l prezint?
La urma urmei, eu l-am descoperit.
Sau cum se spune: l-am redescoperit"?
- Plăcerea mea. - Fii binecuvântată.
Sunt foarte bucuros că sunteți iar împreună, draga mea.
- Ești, tată? - Da, într-adevăr.
De fapt, mă-ntrebam, din întâmplare, dacă n-ai putea decide...
Crezi că Tony ar putea considera să se-ntoarcă la firma noastră?
Nu știu, tată. De ce nu-l întrebi?
Scuză-mă.
- Carla Henry. - Adelaide.
- Anthony Lawrence. - Încântat de cunoștință.
E-n tabăra opusă familiei Henry. Nu te deranja să-i câștigi afacerile.
Și desigur, îl știi pe doctorul Shippen Stearnes.
- Da. Mă bucur să vă revăd, domnule. - Anthony Lawrence.
Ai făcut multe de când ne-am văzut ultima oară.
Ce-ar spune bunica ta dacă te-ar vedea în seara asta?
- Sper c-ar fii foarte mulțumită. - Sunt sigur.
- Poftim, Shippen. - Mulțumesc.
Ți-l amintești pe Anthony Lawrence, nu e așa, Morton?
Da, erai colegul lui Chester, nu e așa?
Da, domnule. Chiar mă-ntrebam, ați mai auzit de el?
Spre regretul meu.
I-am scris în California și n-am primit nici un răspuns.
Așa e. A fost acolo o vreme.
Chester Gwynn, băiatul acela rău? Cel pe care-l plăceam așa de mult?
Ce s-a-ntâmplat cu el?
Dacă n-ar privi bunul renume ar familiei, v-aș spune.
- Morton. - Păi, e dezonorant, Shippen.
Ți-am spus că nu mai trebuie să-ți faci griji cu problema asta.
- Dacă nu eu, atunci cine? - Va fii condus de altcineva.
Poate că Tony ne-ar putea ajuta.
Sigur, dacă n-ai încredere-n mine.
Nu asta e problema.
Putem discuta asta în particular.
De ce? Toată lumea știe c-ai avut încredere-n mine...
Ca să-ți îndeplinesc dorințele referitor la familia asta.
Acum, dintr-o dată, te-ai hotărât că sunt incompetent.
Nu vreau să mai discutăm problema asta.
Scuzați-mă.
Îmi pare rău, Joan. Nu pot rămâne la cină. Am o migrenă îngrozitoare.
Sper că vei uita acest mic incident. Morton nu se simte bine în ultima vreme.
S-a întâmplat ceva cu Chet, domnule?
Să presupunem că mă suni mâine și putem discuta despre asta.
Oh, da, vă rog. Să nu ne mai certăm.
E rău pentru digestie.
- Tony? - Da.
- E târziu. - Am fost să mă plimb.
Te-ai distrat la petrecere?
- Povestește-mi. - Am s-o fac dimineața, mamă.
Tony.
S-a-ntâmplat ceva?
Nu te-ai certat cu Joan, nu e așa?
Nu. De fapt, poate c-o să ne căsătorim.
Oh, dragule, Cred că e minunat.
Totul ne merge minunat, așa e?
Așa e. Ei, sunt obosit.
- Alo? - Aici e secția de poliție 42.
- Domnul Lawrence este? - Da. Un moment, vă rog.
E secția de poliție.
- Alo? - Domnul Lawrence?
Sunt sergentul McMahan.
Îmi pare rău că vă deranjez...
dar avem un om beat care insistă că va cunoaște.
Da, îl cheamă Howard Clark.
Howard Clark? N-am auzit de el.
Păi, nici eu nu cred.
Dar mi-a părut rău de bietul om. E un caz trist, are o singură mână.
Sergent, vin imediat.
- Tony, ce e? - Te sun mai târziu, mamă.
E aici. Cel rezemat de perete.
Chet?
Hei. Hei, Chet.
Scuze.
Bine, Clark. Să mergem.
Hai să plecăm de-aici.
Îl cheamă Howard Clark.
Oh, bună, Tony. Ești avocatul lui?
Nu, doar un prieten. De ce?
Când un avocat de înaltă ținută ca tine coboară...
să scoată un bețiv care-arata jalnic, clădirea bâzâie.
Am auzit vestea și m-am întrebat.
Poate fi Clark ăsta tipul social cunoscut că Chester A. Gwynn?
Termină. Nu vezi că e e rău? Hai, Chet.
- Stați puțin. - Mi-e teamă c-o să fie mai multă vreme.
Am discutat toate probele cu Gwynn acum o oră.
Îl rețin pentru moartea lui Morton Stearnes.
- Crimă? - Oh, Doamne.
Oh, nu.
Domnule Grant, le-am spus reporterilor tăi noaptea trecută...
Că Gwynn mi-e prieten.
Nu-l reprezint. N-am nimic de spus.
Alo.
- Bună dimineața, doctore Stearnes. - Bună dimineața, Tony.
Îmi pare rău c-ai fost amestecat în toate astea.
Vroiam să știi că familia va face tot posibilul pentru Chet.
Acum, am contactat doi dintre cei mai buni avocați criminaliști din țară.
Și-ar trebui să-l avem pe unul până după-amiază.
Ți-a...?
Ți-a spus multe noaptea trecută?
Nu, domnule, nu era într-o stare prea bună ca să spună ceva.
Am chemat un doctor de la poliție ca să-i dea un sedativ.
Mă duc la el chiar acum.
Mă-ntreb dacă e înțelept să faci asta.
Adică, înainte de proces, avocatul are ocazia să-i vorbească.
Nu există posibilitatea confuziei și declarațiilor contradictorii?
N-are nici un sens să fac vreo declarație.
Mă duc pentru că m-așteaptă să mă vadă.
Păi, te rog să ții minte că orice-ar avea Chet de spus în acest moment...
Ar trebui luat cu un bob de sare.
Mă suni după ce vorbești cu el?
Oh, da, domnule. Cu siguranță.
- Tu ești, Tony? - Da.
Nu credeam c-ai să vii aici.
Nu știam cât e ora. Mi-au luat ceasul.
Bine, ușurel.
Uite, ce le-ai spus? Le-ai spus că asta e o nebunie?
Adică nu pot să mă facă să spun că l-am omorât eu.
Nu pot să face pe cineva să spună c-a făcut ceva ce n-a făcut.
Nu te pot face să spui nimic. Acum, așează-te.
Îmi pare rău, dar trebuie să știu chiar acum.
- Ce-o să mi se-ntâmple? - Am să-ți spun, Chet, dacă te liniștești.
Nu pot să stau aici și să mă gândesc dac-o să mor sau să trăiesc.
- Cineva trebuie să m-ajute! - Bine, o vom face. O vom face.
Unchiul tău m-a sunat azi-dimineață...
- Shippen? - Da. Mi-a spus că are 2...
- Nu-l vreau. - Ascultă, Chet.
- Are cei mai buni avocați criminaliști... - Nu-i vreau. Te vreau pe tine.
Știu c-ai mai avut probleme cu el...
- Dar ăsta nu e... - Nu, nu. Te rog, Tony.
Chet, vrei să fii rațional?
Uite, sunt un avocat de corporație.
Singurul lucru pe care-l știu cu-adevărat sunt taxele.
Dacă mă-mping într-o proces penal, am să fiu măcelărit.
Mi-e frică de Shippen, Tony. Chiar mi-e frică.
O să-i cumpere pe cei mai buni legiști și îi plătește ca să scape de mine.
E-ngrijorat de mine doar pentru că fac de rușine numele familiei.
Că atunci când mi-a furat moștenirea și mi-a luat numele.
Stai puțin. Ce vrei să spui, că ți-a furat moștenirea?
A fost perfect legal. Vezi...
banii părinților mei n-au venit direct la mine.
Au mers la Morton, ca el să-mi dea mie.
Când m-am întors din Coreea, n-au mai vrut un schilod prin preajmă.
Așa că m-au aruncat în unu din companiile lor...
c-un serviciu de jucărie și-un salariu mic.
Ei bine, n-am putut suporta.
Așa că le-am spus: Vreți, vă rog, să-mi dați ce-mi aparține...
și să-mi văd de drum?"
Și mi-au spus: Nu. Asta nu e în interesul tău."
Înțelegi, n-aveau de gând să lase un milion și jumătate să le scape printre degete.
Ei bine...
atunci am făcut multe lucruri. Nu știu. Cred c-am luat-o razna.
Am semnat cecul ăsta cu numele lui Morton pe el.
Era doar un cec mic, dar n-au vrut să mi-l dea.
Au spus: Te vom urmări în justiție și chiar te vom închide...
dacă nu pleci din oraș."
Așa că m-am dus în Los Angeles.
Și nu știam ce să fac acolo.
Și-am început cu bețiile.
Și-apoi m-am îmbolnăvit și gazdă a avut grijă de mine.
M-a hrănit și cred că mi-a salvat viața.
Apoi a avut accidentul ăla îngrozitor, și-a avut nevoie de-o operație.
Așa că i-am scris lui Morton, i-am trimis o telegramă și i-am spus:
Te rog să-mi trimiți niște bani ca s-o ajut."
Ei bine, mi-a trimis o carte poștală de 2 cenți...
Și mi-a spus: Ai tu grijă de otreapa ta."
Oh, Doamne. Otreapa"? Tony, are 73 de ani.
Și nu știam ce să fac și m-am hotărât să fac autostopul până aici.
Credeam că dacă-l pot vedea față-n față, îi puteam explica.
Așa că mai întâi l-am sunat și n-am putut scoate două cuvinte pe gură...
Și mi-a închis.
Adică, nu i-a păsat, Tony. Nu i-a păsat niciodată. Nici unuia.
Și nu le pasă nici acum, Tony.
Și crede-mă, acum au mai multe motive să mă-nfunde...
decât au avut vre-odată.
Bine, bine. Am imaginea.
Bine.
Chet, bine.
Nu știu cum o să te-ajut, dar am să fac tot ce pot.
E doar faptul că trebuie s-o pun în exprimare.
N-o să fie ușor. Procurorul are destule probe...
Dar trebuie să fii sincer cu mine. Trebuie să-mi spui tot ce știi.
Bine.
Acum, ai fost la acasă la Morton noaptea trecută?
- Da. - Aveai o armă?
Da, mi-am cumpărat una imediat ce-am ajuns aici.
De ce, Chet? De ce ți-ai cumpărat?
Ca să mă sinucid.
Imediat ce m-am întors aici, mi-am sunat gazda...
să văd cum e.
Murise.
Adică, nici măcar n-a mers la spital.
Și eu i-am promis.
După ce-am aflat asta, mi-am cumpărat arma.
Și-am luat-o în camera mea și n-am mai avut destul curaj.
Stai puțin.
Iată o copie a scrisorii pe care au găsit-o pe biroul lui Morton.
Ar fi mai bine să nu-nchizi când sun data viitoare.
Am ceva ce folosești.
Fii pregătit să vorbim despre bani, sau o să-ți pară rău."
- Ai scris asta? - Eu am scris-o.
După ce-ai cumpărat arma?
Păi, da, dar nu mă refeream la armă, mă refeream la femeie.
- Ce femeie? - A lui Morton.
N-a existat în viața lui vreun moment în care să nu fie cu vreuna.
Dar știa mereu cum s-o ascundă.
Așa că de data asta, l-am urmărit, și-am găsit-o pe cea pe care o avea acum.
Și frate, îți spun, era o scroafă, o scroafă adevărată.
Și era și măritată.
Asta vroiam să-ți spun, c-am fost s-o folosesc.
Atunci de ce ți-ai luat o armă pentru casă?
Vroiam să obțin ceva, să-l fac să-mi dea ceva.
Frică, bani. Nici nu mai conta.
- Ce s-a-ntâmplat când ai ajuns acolo? - Păi, cred că eram băut bine.
Știu că m-am oprit pe la vreo câteva baruri ca să prind curaj.
Și cred c-am cumpărat o sticlă. Da, știu c-am făcut-o.
Ei bine, atunci majordomul m-a lăsat să intru.
Sau altcineva. Oricum, Morton nu era.
Și-apoi am adormit...
pentru că următorul lucru pe care mi-l amintesc a fost că m-am trezit...
și m-am uitat și Morton se uita la mine și striga.
Și-apoi totul a fost, știi tu, cu-ncetinitorul și zgomot.
Da, dar ce fel de zgomot?
Era doar tare.
- Tare? Ca un foc de armă? - Doar tare.
- S-a descărcat arma? - Nu știu. S-ar fii putut.
Trebuie să-ți amintești de armă.
Erau amprente, ale tale și-a lui Morton, arsuri de praf de pușcă.
- Dacă arma s-a descărcat accidental... - Nu știu.
Tot ce-mi amintesc e ceva rece ca fierul.
O ușă și-un zăngănit.
Nu știu, Tony. Îți jur, chiar nu știu.
Și asta e tot ce-mi amintesc.
Te rog, te rog, Tony. Te rog.
- Lawrence. - Oh, bună, Robert.
- Oh, domnule Lawrence. - Da?
Doctorul Stearnes și doamna Henry va așteaptă în birou.
Interesant. Mulțumesc.
- Tony. - Bina ziua, domnule.
- Bună. - Bună.
Arăți obosit.
Am fost în biroul procurorului toată după-amiaza.
Înțeleg că-l știi pe adjunctul lui destul de bine.
- Ne va fi de vreun ajutor? - Nu, domnule.
Va cere o punere sub acuzare pentru crimă și-o va primi.
Cu excepția cazului în care reprezentanții lui Chet pot dovedi...
C-au existat circumstanțe atenuante.
Poate c-o să ți să pară surprinzător, Tony...
dar m-am consultat cu mai mulți membrii ai familiei...
și ne-am hotărât c-ar trebui să te ocupi personal de cazul lui Chet.
E o surpriză. Pot să vă-ntreb pe ce bază s-a luat hotărârea?
Păi... Chet a refuzat să-l vadă pe avocatul doctorului Ship.
A trimis vorbă că nu vrea să aibă de-a face cu nici un avocat angajat de familie.
Înțeleg.
Îmi închipui că Chet ți-a spus multe lucruri importante.
Da, domnule, mi-a spus.
Dar, Tony, trebuie să nu uiți că sunt două fațete ale aceleiași povești.
Oh, sunt conștient de asta.
Doar... Îmi pare rău, domnule. Nu vreți să luați loc?
Mersi.
După întrebările pe care Donetti le-a pus...
se pare că vrea să scoată fiecare strop de senzațional...
din cazul ăsta.
În dorința de-a analiza modul de viață din Philadelphia în proces.
De-aceea vrem un avocat care e interesat de dreptate...
Mai mult decât de titluri.
Dreptate pentru cine, domnule?
Pentru toți cei interesați.
Mulți oameni importanți vor fii afectați de cazul ăsta.
Stigmatul a atins deja fiecare membru...
al familiilor Stearne și Henry.
Nu e nevoie de mai mulți.
Oh, știu că ești apropiat de Chet. La fel e și Joan.
Dar uneori individul e mai puțin important decât întregul.
La urma urmei, băiatul e vinovat.
Sunt grade de vinovatie.
Starea lui Chet când a intrat în casă.
Problemele care i s-au creat în toți acești ani.
Toate lucrurile astea sunt importante în a impresiona simpatia unui juriu.
Sigur ești destul de abil ca să găsești o casă să-l ajuți...
fără să stropești cu noroi numele oamenilor nevinovați.
Doctore, aici vorbim de viața lui Chet.
Oh, ce greu e.
În starea lui jalnică, cu dosarul de război și fiind rănit...
Nici un juriu nu l-ar condamna la moarte.
După proces...
Păi, avem ceva influență în statul ăsta.
Mai târziu, îl putem muta într-o instituție mult mai potrivită...
Și adecvată pentru el.
Cu alte cuvinte, dacă-l pot scăpa fără scandal. E bine. Dacă nu...
Mă aștept să faci tot ce poți ca să-l salvezi.
Și am speranțe mari că vei reuși.
Mă aștept să te porți ca un avocat...
care și-a câștigat respectul uneia din cele mai respectabile familii din Philadelphia.
Un respect fără de care n-ai fii în poziția...
de care te bucuri azi.
Poftim, dragule. Relaxează-te și bea asta.
Și-ncearcă să nu te mai gândești la proces câteva minute.
Aș vrea să pot.
După ce-ați plecat, am primit o duzină de telefoane de la clienți importanți...
spunându-mi că era bucuroși că cineva de-ncredere...
se ocupă de caz.
Chiar s-a răspândit în oraș vestea...
că vreau să mă implic, nu e așa?
Hai să nu mai discutăm despre asta până după cină.
Am gătit o friptură înăbușită ca să dovedesc că nu sunt o ratată în treburile casnice.
Și vom acea o seară frumoasă și liniștită, acasă.
Nu mi-ai răspuns la întrebare.
Nu sunt în boxa martorilor. Nu știu ce-a făcut Shippen și nu-mi pasă.
- Dar erai cu el. - Doar pentru că mi-a cerut-o.
Vroiam s-aud ce are de spus.
Mai ai întrebări, sau pot să scot friptura?
- Dar ai fost de-acord cu el? - Sigur că nu.
- Păi, doar stăteai acolo. Tu... - Păi, ce vroiai să fac?
Treaba asta chiar m-a prins. Îmi pare rău.
Hai aici.
Dragule, m-am gândit.
Poate c-ar trebui să renunți la cazul ăsta.
- De unde-ai luat ideea așa? - Nu, Tony. Vorbesc serios.
Îi voi angaja eu avocat lui Chet. Va fi plătit de mine.
Dar orice instrucțiune va primi, va fi de la tine.
Poate putem aduce pe cineva din afara orașului.
Astfel, nu va fii subiectul nici unei presiuni.
De ce, nu crezi că pot face față?
Sigur că poți.
Am fost mândră de felul în care i-ai închis gura lui Shippen.
Dar în fiecare zi va fi mai rău și mai rău.
Și asta nu e bine pentru tine.
Nu că Shippen ar avea ce să-mi facă. Și Chet crede așa.
Chet? Despre ce vorbești?
Am fost să-l văd azi după-amiază după ce-am putut scăpa de Shippen.
I-am explicat toată situația și-a fost de-acord.
Trebuie că i-ai vorbit mult ca să facă așa ceva.
Nu te supăra, Tony.
Ultimul lucru pe care-l vrea e să te pună într-o situație stânjenitoare.
Chet trebuia protejat, nu eu.
Asta încerc să fac.
Odată, era singura persoană la care puteam apela.
Am să fac tot ce pot ca să-l salvez.
Și n-ai încredere-n mine ca s-o fac?
- N-ar fi trebuit să discutăm despre asta. - Stai puțin.
Crezi că pe termen lung l-aș putea abandona?
Poate fi cel mai important lucru pe care ți l-am cerut. Vreau un răspuns.
Tony, știu că n-ai vrea sau nu ți-ar place s-o faci.
Dar ți-a plăcut să faci ceea ce ai făcut ca să ai succes?
Nu te judec. Asta nu poate ajuta ceea ce-ai devenit.
Și ce crezi c-am devenit?
Stai. Ce crezi c-am devenit?
- Ai grijă, Tony. - Mai bine ai avea tu.
Atunci, bine!
Te-am văzut că ți-ai ticluit mintea...
că urmează ceva mult mai.
- Ca ce? - Ca acum 10 ani.
Când vroiai să te însori cu mine până tata ți-a oferit o înțelegere mai bună.
Ești un intrigant. Afară tragi sforile, dar în interior...
Păi, dacă sunt un intrigant, poți fii mulțumită.
Tu i cu intrigantul de taică-tău.
Mi-ați arătat ce trebuie să fac ca să rămân viu în cursa asta de șoareci, și-am învățat.
- Nu e adevărat. - Pe naiba că nu e.
Ce-ți dă dreptul să mă judeci?
Ai plecat fără să privești înapoi.
Nu știu ce gogoașă ți-a dat taică-tău...
dar cred că erai gata s-o înghiți.
- Nici măcar nu mi-ai telefonat. - Tony, eu...
Dispari!
Stai departe de mine și de Chet. Dacă te mai amesteci vre-odată...
Nu-nțeleg un lucru.
Dacă simțeai așa, cum ai putut să vrei să te măriți cu mine?
Tony, eu... Nu-ncetezi să iubești pe cineva...
doar pentru că nu l-au ridicat la așteptările tale.
Poate că tu nu, doamnă Henry, dar eu da.
- Doamnă Lawrence? - Da?
Sunt doctorul Shippen Stearnes.
- Desigur. Intrați, doctore. - Mulțumesc.
Sper c-o să mă iertați c-am căzut așa pe neașteptate.
- E-n regulă. Nu vreți să luați loc? - Mulțumesc.
Așteaptă puțin. Știți amândoi ce simt pentru cazul ăsta.
De ce mai continuăm cu discuția?
Pentru că ți-ai pierdut simțul realității.
E-n regulă să fii alături de un prieten.
Dar în treaba asta îți tai singur gâtul.
Oamenii ăia sunt puternici. Te pot distruge.
Păi, asta-i aproape o manevră.
Acum câteva săptămâni, spuneai multe despre independenta.
Independența e-un lucru, prostia altul.
Ai muncit s-ajungi unde ești. Vrei să vezi cum te scurgi la canal?
Exact acolo o să ajung dacă n-am libertatea să fac ce cred.
Nu-i o altă cale să-l aperi pe Chet fără s-ataci familia Stearnes?
La naiba cu familia Stearnes!
- Te-am întrebat ceva. - Răspunsul e nu.
Și dac-ar fii fost o altă cale, m-am săturat de compromisuri.
Da? Lasă-mă să-ți spun ceva. N-ai supraviețui pe o insulă deșertică.
- Viața ta e legată de-a celorlalți. - Nu vreau să mă cert cu tine.
Te respect prea mult. Dar viața mea îmi aparține.
Nu trebuie să preocupe pe nimeni.
Uiți de mama ta. A renunțat la multe pentru tine.
- Știu și încerc să mă revanșezi. - Nu poți s-o faci vre-odată.
- Mike, te rog. - Nu te băga în asta.
N-am să te las să-ți sacrifici orice principiu în care-ai crezut.
Tony, încearcă doar să mă protejeze.
Kate, tu...
Ce rost mai are, Mike? Trebuie să știe adevărul.
Care adevăr?
Doctorul Stearnes a venit azi aici.
E executorul averii bunicii tale...
Și are acces la informații pe care a amenințat că le folosește împotrivă...
Ce amenința că folosește?
Tony...
Tatăl rău n-a fost William Lawrence.
E un moment potrivit. Eu...
Probabil că asta n-o să mă ajungă...
până mă trezesc în miez de noapte.
Tony, îmi pare rău c-a trebuit să afli în felul ăsta.
Credeam că fac ce e mai bine pentru tine.
Oh, m-am înșelat.
Gata, Kate. Gata.
Ne-au trebuit ani ca să vorbim despre greșeli.
E important c-am făcut-o acum.
Tony, dacă era între mine și tine, n-ar fii contat prea mult.
Dar dacă-l aduci pe doctorul Stearnes în boxa martorilor...
și-ncepe să scoată la lumină scheletele familiei...
nu trebuie să-ți spun ce vor face din mama ta.
Mai poți face ceva?
Nu știu.
Procesul lui Chester Gwynn continua cu ziua a patra...
când asistentul procurorului, Donetti a adunat informații...
Care se pară să facă cazul beton pentru acuzare.
Avocatul apărării. Anthony Lawrence...
A rămas tăcut pe tot timpul procedurilor.
Dar mâine e-o altă azi și dezvăluirile senzaționale...
care încă nu vor să iasă la iveală, pot apare-n curând...
când acuzarea îl aduce în boxa pe principalul ei martor:
Majordomul răposatului Morton Stearnes, George Archibald.
Adunarea îl cheamă pe ultimul martor, domnul George Archibald.
George Archibald.
Apropie-te și treci în boxă.
Ridică mâna dreaptă.
Juri că prin mărturia pe care o faci în fața acestei curți...
să spui doar adevărul, așa să te-ajute Dumnezeu?
Jur.
- Spune-ți numele, te rog. - George Archibald.
Ai fost majordomul lui Morton Stearnes?
- Da, domnule, am fost. - Mulțumesc.
În acest timp, l-ai cunoscut pe parat, Chester Gwynn?
Da, domnule, pe deplin.
Era în casa Stearnes în noapte morții sale?
Da, domnule, eram.
Poți să ne spui cu precizie ora la care-a sosit domnul Gwynn?
Da, domnule.
Mâncăm în bucătărie când a sunat clopoțelul.
După cum mi-e obiceiul, am aruncat o privire
spre ceasul din bucătărie în timp ce mergeam să răspund.
Era fix 8:43.
Vrei să spui juraților, cu cuvintele tale...
ce s-a-ntâmplat atunci?
Clopoțelul a continuat să sune până am deschis ușa...
și l-am găsit pe domnul Gwynn rezemat de sonerie.
Era evident în stare de ebrietate și surescitat.
- A fost la casa în ultima vreme? - Oh, nu, domnule. Nu de câțiva ani.
Vedeți, au fost mereu neînțelegeri între domnul Stearnes și domnul Gwynn.
Continuă, domnule Archibald.
Era într-o stare violenta...
Și mi-a spus că vrea să-l vadă pe domnul Stearnes.
I-am explicat că unchiul lui n-o să se-ntoarcă până mai târziu...
dar practic m-a forțat să-l las înăuntru.
Apoi ce s-a-ntâmplat?
M-am hotărât că, pentru moment, cel mai bine era să-i fac pe voie.
Așa că l-am condus în birou și i-am oferit ceva de băut.
A spus, și astea sunt exact cuvintele lui:
Orice beau în casa lui Morton e probabil cu stricnină."
A scos din buzunar o sticlă cu rachiu de secară foarte ieftin.
I-am dat un pahar cu lichior din birou...
i-am pus gramofonul și m-am întors în bucătărie.
La câteva minute după ora 9:00. am auzit trântindu-se ușa din față.
Speram c-a plecat, dar spre surprinderea mea...
L-am găsit pe domnul Stearnes stând pe hol.
- Și nu i-ai spus că era un vizitator? - Ba da, domnule, i-am spus.
S-a dus direct în birou și-a închis ușa.
Când m-am întors în bucătărie, am auzit niște certuri.
Atunci ce-ai făcut? Am spălat cele câteva lucruri pe care le-am folosit.
Și la 9:31, a sunat domnul Stearnes.
M-a așteptat la ușa de la birou și mi-a dar două pahare.
Vedeți, domnului Stearnes nu-i plăcea să bea din același pahar a doua oară...
până ce nu era spălat.
De fapt, obiecta violent să aibă pahare goale prin preajmă.
Și cine-a băut din cele două pahare?
Domnul Stearnes și domnul Gwynn.
Domnul Stearnes avea Royal Tartan Scotch...
Și domnul Gwynn avea rachiul ieftin pe care și l-a adus.
Și cum de știi asta?
Oh, am mirosit paharele, domnule.
Vedeți, băutură bună are un buchet distinctiv.
De fapt și cea proastă are, dar aș ezita să-l numesc buchet."
Spui c-ai mirosit paharele. De ce?
Dintr-un motiv foarte practic, d-le.
În barul cu băuturi, domnul Stearnes ține întotdeauna...
o sticlă de Royal Tartan Scotch, una de Glen Moray Scotch...
și una de Napoleon Brandy.
În acest fel, așa puteam ține evidența fața de ce consuma și s-o pun la loc.
Oh, înțeleg. Apoi ce-ai făcut?
Mi-am luat obișnuitul brandy înainte de culcare în bucătărie.
Și la 9:43, domnul Stearnes iar a sunat.
De data asta, mi-a dat un singur pahar.
Și cine-a băut din el?
Domnul Gwynn, domnule. Mirosul era clar.
Continuați, domnule Archibald.
Apoi domnul Stearnes mi-a spus să mă duc la culcare.
Și-așa am făcut, după ce-am spălat paharul.
Ai adormit imediat?
Da, d-le. Mă trezesc de dimineață și dorm foarte bine.
Și-ai fost trezit de zgomotul unei împușcături?
Nu, domnule. Nu chiar.
M-am trezit înainte din alt motiv.
M-am întins cam de cinci minute sau așa ceva când am auzit.
M-am grăbit jos imediat.
Ușile franceze spre grădina erau deschise.
Domnul Stearnes era întins pe jos, arma era lângă el...
dar domnul Gwynn dispăruse.
- Atunci ai sunat la poliție? - Da, domnule.
Și-am notat ora la care-am făcut-o. Era exact 10:25.
Mulțumesc foarte mult, domnule Archibald.
Îl puteți examina.
Domnule judecător, e deja trecut de 12:00.
Și de vreme de acuzarea a fost generoasă continuând procesul...
cu mărturia martorului, examinarea noastră va dura ceva.
Onorată Instanță, vă rog...
cer permisiunea să măresc pauza de masă cu o oră.
De-acord. Curtea se retrage
Ne vom întruni din nou la 2:30.
Domnule Archibald, trebuie să-ți spun...
c-am fost foarte impresionat de mărturia de azi-dimineață.
Sunt cu siguranță un om cu o memorie remarcabilă...
și-o incredibilă putere de observație.
- Mulțumesc, domnule. Acum, aș vrea să clarific câteva lucruri.
În cele două ocazii când te-ai întors la birou...
L-ai văzut pe parat?
Nu, domnule. Domnul Stearnes a deschis ușa...
Doar atât cât să-mi dea paharele.
I-ai auzit vocea?
Nu, domnule. Nu cu ocazia aceea.
E posibil ca domnul Gwynn să fi plecat...
și paharele pe care ți le-a dat domnul Stearnes...
să fie cele pe care le-a folosit chiar el?
Aproape imposibil, domnule. Am explicat mai devreme.
Oh, da. Îmi amintesc.
Le-ai spălat și-ai identificat rachiul ieftin...
pe care l-a băut domnul Gwynn.
Ăsta e un talent remarcabil.
Ai vrea să demonstrezi asta juriului?
Obiecție.
Un test al profilului lui nu e nici concret, nici relevant.
Onorată Instanță, e și concret și relevant.
Acuzarea s-a bazat pe presupunerea că pârâtul...
era în biroul în momentul crucial, nu pentru c-a fost văzut sau auzit...
ci datorită abilitaților acestui martor...
de-a identifica diferite băuturi după aroma lor.
Onorată Instanță, e imposibil s-avem un test corect...
în atmosfera sălii de judecată.
Înclin să cred că instanța poate produce...
o transformare chimică a alcoolului.
Obiecție respinsă.
- Mulțumesc. Te deranjează? - Chiar deloc, domnule.
Am încredere în abilitatea mea de-a face demonstrații în orice ambianță.
Mulțumesc foarte mult.
Scuzați-mă. Domnule Hughes, vă rog.
Scuzați-mă, Onorată Instanță.
Im timpul pauzei, eu și asistentul meu am fost la un magazin de băuturi...
și-am făcut rost de-o sticlă de Glen Moray Scotch...
O sticlă de Royal Tartan Scotch și una de rachiu ieftin de secară.
Conținutul lor a fost transferat în aceste sticle medicinale.
Ele pot fi identificate și prezentate ca probe mai târziu, dacă e nevoie.
Procedați.
Domnule Archibald, ați vrea să-ncercați buchetul acestei băuturi?
Nu vă grăbiți. Nu spune juraților ce conține până nu ești sigur.
- Sunt gata, domnule. - Mai fă câteva încercări.
Doar ca să fii sigur.
Nu e nici o îndoială.
Nu știu marca, dar cu siguranță e rachiu de secară...
Care nici nu e așa de vechi.
Foarte ieftin, aș spune.
Înțeleg.
Acum al doilea pahar, marcat B."
Iarăși, d-le. Archibald, vă previn, nu vă grăbiți.
Sunt gata, domnule.
Întârzierea nu s-a datorat confuziei mele...
ci fiindcă mi-ați cerut să nu mă grăbesc.
E Royal Tartan Scotch. Absolut.
Buchet bogat, greu cu aromă de fum de turbă.
Acum al treilea pahar.
Asta e apă, domnule.
E apă? Ești sigur? Ai mirosit?
Nu e nici un miros, poate cu excepția unui miros slab de clor...
pe care orașul îl pune în apa de băut.
Am încredere că nu m-ați păcălit în a o identifica că băutura.
Nu înțeleg.
Veți observa că n-are număr.
Cred că mi-ați dat paharul dumneavoastră cu apă.
Îmi pare foarte rău. Cred c-am făcut o greșeală.
Ei bine, poate că nu e-n van...
de vreme ce mi-e uscat gâtul. O să mă scuzați.
E gin. E gin. M-ați păcălit.
Așa e. Onorată Instanță. Prezint asta ca probă D.
Obiecție.
Domnule judecător, vreau ca actul ăsta de vodevil...
să fie șters ca probă.
I-a umplut martorului nasul cu fum ca să nu poată mirosi.
Deliberat i-a dat ginul ăla.
Dacă vrei să te ridici și să depui mărturie
Am să fiu bucuros să te examinez.
Dacă mai are loc o demonstrație, va trebui să evacuez sala de spectatori.
Domnule Donetti, dacă ați făcut o obiecție...
n-a fost în forma pe care-o recunoaște această instanță
Dacă nu doriți să faceți așa, examinarea va continua.
Rog Onorata Instanță...
c-aș vrea să se consemneze afirmația mea...
că abilitatea acestui martor de-a identifica ginul după miros...
n-are nimic de-a face cu cea de-a identifica băuturile...
care s-au băut în noaptea aceea.
Mai mult, susțin că incidentul cu ginul...
E imaterial și irelevant.
Din contră, Onorată Instanță.
Vreau să demonstrez că incidentul e mult mai concret...
și mult mai relevant...
cecât ar putea să presupună acuzarea.
Obiecție respinsă.
Procedați.
Mulțumesc.
Acum, domnule Archibald.
Crezi că aburul din primele două pahare pe care ți le-am dat...
ți-ar fi putut satura simțul mirosului...
și te-au condus să identifici ginul în loc de apă?
Nu știu.
Poate c-am acut probleme să-l identific pe-al doilea.
Poate a fost din cauza aburului.
N-ai spus că ai vreo dificultate.
Vrei să ți se citească declarația?
- Nu, domnule. - Nici eu nu cred.
Păi să vedem...
Cred că e posibil că aburul îți poate deruta simțul mirosului.
Păi, domnule, dacă v-am văzut cum turnați apa din sticlă, am crezut...
Ai crezut!
Ai declarat azi-dimineață că ai băut un pahar de brandy...
Înainte ca domnul Stearnes să te cheme a doua oară în birou.
Ești un cunoscător de băuturi...
Și brandy-ul e mult mai apreciat când îl miroși, nu e așa?
- E destul de corect. - După recentul test...
ești încă convins că paharul singur pe care ți l-a dat domnul Stearnes...
conținea rachiu?
Păi, e posibil să fi greșit...
Acum câteva minute, ai greșit crezând că ginul e apă.
Ai mers și mai departe făcând aluzia la clor.
Ce greșeală crezi c-ai mai făcut în noaptea aceea?
- Nici una. - Ești sigur?
Ai spus c-ai fost trezit cu cinci minute înainte de împușcătură.
- Da, domnule. - Ai spus că nu te trezești la zgomote.
- Te trezești des în mijlocul nopții? - Nu, domnule.
Atunci ceva trebuie să te fi trezit.
- Așa cred. - Un sunet.
Da, domnule.
Unde e camera ta față de restul casei?
La etajul al treilea.
- Mai e cineva la etajul al treilea? - Nu, domnule.
Camera ta e prea departe de birou ca s-auzi ceva de-acolo?
N-am auzit voci...
Dacă sunetul nu venea dinăuntru, de unde venea?
- Dormi cu geamurile deschise? - Da.
- Geamurile dau spre grădina? - Da, domnule.
Ar putea sunetul care te-a trezit...
să fi fost făcut de zăngănitul porții de la grădina?
Zgomotul făcut de pârât când a părăsit casa?
Cu 5 minute înainte de împușcătură?
- Nu știu, domnile. - Obiecție!
Cere o concluzie din partea martorului.
Avocatul îi pune cuvintele în gură.
E posibil ca băiatul să n-o fi făcut?
Onorată Instanță, în acest moment, apărarea vrea să-l cheme în boxă...
pe doctorul Shippen Stearnes.
Doctore Shippen Stearnes, apropiați-vă, vă rog.
Tony se hazardează aducându-l pe Shippen în boxă.
- Ce vrei să spui? - Shippen l-a avertizat.
Ridicați mâna dreaptă.
Juri că prin mărturia din fața acestei curți...
vei spune adevărul, așa să-ți ajute Dumnezeu?
Jur.
Doctore, în noaptea morții nepotului dumneavoastră...
Ați fost la o petrecere la cină, nu e așa?
Da. Ai fost și tu.
Onorată Instanță, dacă-i nevoie mă voi pune și eu sub jurământ și voi depune mărturie.
Continuă.
Cu ocazia aceea, v-ați certat, nu e așa?
- Am schimbat câteva cuvinte. - Au fost mai degrabă cuvine aprinse.
Protestă că v-ați pierdut încrederea în el.
Că l-ați găsit incompetent.
Nu i-am spus așa.
Cu privire la cum i-ați spus-o...
ați găsit potrivit la momentul acela
să-l ușurați de responsabilitățile de familie în vreun fel?
Asta-i o chestiune privată, d-le., și n-are nimic de-a face cu cazul.
Doctore Stearnes, îmi dau seama că sunt zone sensibile în orice familie...
care ar fi mai bine să rămână așa.
Cu toate astea, l-ați găsit incompetent...
Și l-ați eliberat de acele responsabilități?
- Da. - De ce?
Păi, avea prea multe lucruri în minte.
Oricum, devenise haotic în ultima vreme.
Vă referiți la stare mentală?
Obiecție. Avocatul pune din nou cuvintele în gura martorului.
Se susține.
Onorată Instanță, voi reformula întrebarea.
Mi-ați spus, în seara aceea că nepotul dumneavoastră nu se simte bine?
Eu...
Nu-mi amintesc.
Onorată Instanță, în timpul pauzei...
domnul Archibald...
Am telefonat medicului personal al lui Morton Stearnes.
Din nefericire, nu era în oraș...
dar asociatul lui mi-a sugerat să sun la Spitalul Universitar.
Înregistrările de-acolo arată că, cu 6 luni înainte de moartea lui...
Morton Stearnes a-nceput să fie examinat pentru o tumoră la creier...
și suferința îi producea în continuu durere.
Aveți cunoștință de asta?
Da.
De ce n-ați scos-o în evidență?
Informație care-ar fii putut fi vitală pentru apărare.
De ce, păi nu mi s-a părut concretă în momentul acela.
Doctore, mă pot gândi la multe lucruri...
care, în judecată dumneavoastră, s-ar putea să nu fie concrete.
Ați vrea să le cercetez și pe ele?
Domnule Lawrence, nu mi s-a-ntamplat...
să fac legătura cu mentalul lui Morton sau condiția psihică cu moartea lui.
Că toată lumea, credeam că Chet era vinovatul.
Dar nu puteați să nu presupuneți după o scenă umilitoare cu dumneavoastră...
și temându-se de perspectiva unei operații pe creier...
și aflând că e în posesia unei arme...
că Morton Stearnes și-ar fi putut lua propria viață?
Obiecție. Nu ne interesează nici o speculație asupra martorului.
Ne interesează doar ceea ce știe.
Paratul se va ridica.
Ia verdictul.
În acest rechizitoriu...
Chester A. Gwynn e acuzat de crimă de gradul întâi.
- Cum l-ați găsit? - Găsim acuzatul ca fiind nevinovat.
Vă mulțumesc, doamnelor și domnilor jurați.
Chester Gwynn, ești scos de sub acuzație.
Curtea se retrage.
Sunt așa de bucuroasă, Chester.
De data asta n-o să-ți mai întoarcem spatele, Chet.
Nu vii să stai cu Carlos și cu mine, dragule?
Mi-ar place, Adelaide.
Mulțumesc. Mulțumesc foarte mult.
Tony, ai fost minunat.
- Am fost mândri de tine. - Mulțumesc, Mike.
Haide, Kate.
Felicitări, Tony. Te-ai descurcat bine.
Continuă așa și vei ajunge mai mult decât un avocat de Philadelphia.
- Mulțumesc, Louis. - Mai vorbim, nu?
Sunt atâtea lucruri pe care vreau să ți le spun, Tony...
dar nu știu cum.
Ai fost...
Ce-ai făcut a fost extraordinar.
Nu, n-a fost extraordinar. A fost necesar.
Și-am aflat ceva despre mine.
Poate că...
nu sunt atât de bun sau atât de bun că sperăm că pot fi...
dar nu sunt atât de rău cum credeam că sunt.
Nu te-aș vrea diferit.
Ce-ai zice să mergem să luăm un hamburger?
Păi, sunt o fată chili...
mi-ar place un hamburger.